Провадження № 2/127/5040/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі: секретаря Бойчук Я.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Вінниця, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрацій актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1358. За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який проживає разом із позивачем і є малолітнім.

Позивач зазначає, що сімейне життя та нормальні шлюбні відносини не склалися, пройшло почуття любові, розійшлися погляди на життя, фактичні шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, оскільки перебування сторін у шлюбних відносинах не ґрунтується на взаємному вільному волевиявленні. Окрім цього, позивач неодноразово ставала жертвою психологічного та фізичного насильства з боку відповідача, відповідач щодня вчиняє психологічні знущання та доводить до нервових зривів позивача, дзвонить її матері, погрожує, влаштовує скандали, що призвело до втрати почуття любові між сторонами, а тому примирення сторін є неможливе.

Оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, позивач звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Сторони спільно не проживають і відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини на свій розсуд, однак позивач має бажання оформити це офіційно у виді щомісячної сплати аліментів. Позивач не працює та не має ніякого доходу, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач в свою чергу працює та отримує офіційну заробітну плату, може надавати допомогу на утримання доньки, оскільки його стан здоров`я є нормальним, інших утриманців він немає.

З огляду на вищевикладене, просила розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення ( виклику) осіб.

09.01.2024 року відповідачем подано заяву про надання сторонам строку на примирення, в якій він окрім іншого, не погодився із доводами позивача як на підставу задля подання вказаного позову, вважає їх надуманими.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року позовну заяву переведено з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року по вказаній цивільній справі надано сторонам строк на примирення та зупинено провадження у справі до 19.03.2024 року.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року провадження по справі поновлено, справу призначено до судового розляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, однак зазаначив, що якщо позов в цій частині буде задоволено, то він не заперечує щодо задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом достовірно встановлено, що 14.07.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрацій актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1358 (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18).

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, підлягають до задоволення.

Що стосується заявлених вимог в частині стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статтей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проти чого не заперечив відповідач в ході розгляду справи.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 88, 110, 112, 113, 115, 180-184 СК України, ст.ст. 2, 7, 12, 89, 141, 209, 247, 244, 258-259, 263, 265, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1358.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 07.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 1 073,60 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2024 року.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 .

Суддя: