Справа № 733/2175/23
Провадження № 2/740/524/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарями судового засідання Кубрак Н.М., Зінич А.С.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", назва (найменування) якого рішенням учасника 25.03.2024 змінено на товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», звернулося до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 19360-01/2023 від 16.01.2023 в розмірі 56 940 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 19360-01/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти. Натомість відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 28072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуває права, вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56940 грн., з яких: 14600,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 42 340,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, отже він має непогашену заборгованість перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту № 19360-01/2023 в сумі 56 940 грн.

Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 справу передано підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Карпуся І.М.

Ухвалою судді 02.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання 03.04.2024 представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судовому засіданні 03.04.2024 позовні вимоги не визнав, пояснив, що договору з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» не укладав, номер телефону та номер картки, зазначені у договорі не його. Коштів від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» не отримував. Позивачем не подані документи про наявність у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивача ліцезій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. У кредитному договорі не зазначено всі реквізити рахунку, на який мають перераховуватися кошти. З доданих до позову документів не зрозуміло як саме відбувалася ідетнифікація позичальника. Кредитний договір не підписаний кваліфікованим електронним підписом. Доказів отримання ним кредитних коштів позивач не надав. Щодо використання його персональних даних, фотозображень з паспортом в руках, він припускає, що такі дані могли потрапити до фінансових установ, у тому числі і до позивача, так як отримував за життя багато разів банківські картки для доступу до рахунків і при цьому проводилося його фотографування. До правоохоронних органів щодо оформлення кредиту на його ім"я без його відома він не звертався, так як із життєвого досвіду зневірився у ефективності правоохоронних органів. Оскільки докази надані позивачем не доводять факт підписання ним кредитного договору та отримання кредитних коштів у задоволенні позову просив відмовити.

У зв"язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги в судовому засіданні 03.04.2024 оголошено перерву.

В судове засідання 14.05.2024 ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, вказаних ним раніше.

У судове засідання 14.05.2024 представник позивача не з`явився. На електронну пошту суду 09.04.2024 надійшло клопотання про витребування у банку доказів перерахування кредитних коштів та рух коштів по карті ОСОБА_1 , у задоволенні якого ухвалою суду відмовлено.

Фіксування судового процесу технічними засобами 14.05.2024 не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з продовженням після перерви розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано, зокрема, укладений 16.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 договір про надання фінансового кредиту № 19360-01/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно умов договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 14600 на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 25 днів, тобто до 09.02.2023 (а.с.5-7).

Також позивачем надано договір факторингу №28072023, укладений 28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ«ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.16-19).

Відповідно до реєстру боржників від 28.07.2023 до договору факторингу №28072023 від 28.07.2023, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 56 940 грн., з яких 14 600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42340 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Разом з тим, відповідач стверджує, що жодних кредитних коштів він не отримував, електронним підписом не підписував договір кредиту, карткового рахунку зазначеного в договорі не відкривав.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, суд зауважує, що ні під час звернення до суду із даним позовом, ні під час розгляду справи по суті, позивач не надав доказів на підтвердження перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Подане представником позивача клопотання про витребування у банку доказів перерахування кредитних коштів та рух коштів по карті щодо ОСОБА_1 залишене судом без задоволення, у зв`язку з тим, що у клопотанні не містилося відомостей про банк, у якого слід витребувати ці докази, тоді як і у матеріалах справи відсутні відомості про банк, у якому відкритий рахунок, на який згідно договору мало здійснюватися перерахування кредитних коштів. У пункті 14 листа ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» від 28.07.2023 (а.с. 13 зворот) тільки вказано, що товариство здійснило перерахування коштів на вказану позичальником банківську картку. У кредитному договорі номер банківської каркти позичальника вказано без заначення банку, у якому він відкритий. Відсутні відомості і про платіжну систему через яку здійснювалося перерахування коштів, якщо така використовувалася. Означене, виключає можливість витребування судом відповідних даних, оскільки позивачем не надано відомостей у кого їх слід витребувати.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи первинних банківський документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи.

Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить до висновку, що позивачем не надано суду достатніх і належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку щодо правової природи, суттєвих умов та дійсності договірних зобов`язань, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81, 89,141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь