Справа № 953/3303/23
Провадження № 2/953/1530/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Свириденков К.П.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представника позивача Гребенюк Олександр Сергійович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.08.2011 у розмірі 43202,76 гривень та суму судового збору у розмірі 2684 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 31.08.2011 підписав заяву, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 20.02.2023 за ним утворилась заборгованість у розмірі 43202,76 гривень, яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35918,34 гривень та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7284,42 гривень.

21 серпня 2023 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила наступне. ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 31 серпня 2011 року.Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі Умови та Правила). Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов) Відповідачем було підписано заяву про приєднення до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банкуwww.privatbank.ua;https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднення. Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднення до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, що вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua), складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку відповідач отримав на мобільний телефон, який вказав особисто в заяві. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватись і доповнюватись, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Щодо номеру SAMDN6040, він не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх сервісах банку з метою ідентифікації зобов`язання. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг банк зазначив наступне. Так, позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 31 серпня 2011 року, зі змісту якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем інформація стосовно його особи заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив , що він згоденний з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана особисто відповідачем, зі змісту якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Зі змісту розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Позивачем надавались наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток Відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. З виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку. Під час постановлення рішення, просить врахувати практику Верховного Суду. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту зазначив. Умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Стосовно отримання кредитної картки та користування кредитними коштами повторно зазначив, що банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що Відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується , що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором . Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. 01 серпня 2018 року Відповідачу було перевипущено карту з Універсальної на Універсальну голд. Відповідно до тарифів Банку для карти Універсальна GOLD базова процентна ставка до 01 серпня 2020 року становила 3,5% в місяць (або 42,00% на рік), а з 01 серпня 2020 року процентна ставка була знижена з 3,5% до 3,4 % в місяць, що відображено в розрахунку заборгованості. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. Зокрема згідно кредитного договору, Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до Договору в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов`язань за договором. Тобто, умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів Банку надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановаю № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Стосовно надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки представник позивача пояснив, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Таким чином, надати підтвердження відправлення повідомлень не вбачається можливим. У разі нормалізації ситуації, банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Представник позивача просить звернути вагу на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил Картрахунки відкриті на невизначений строк Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка … тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та срок дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо строків позовної давності просив врахувати, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 09.2022 року. (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 28.04.2023 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, а тому його посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене, просив суд задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Аналогічні за своїм змістом 26 квітня 2024 року надані письмові пояснення представником позивача ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи.

15 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, позивач не довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Надана копія анкети-заяви від 31 серпня 2011 року не є доказом того, що відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які діяли на момент підписання цієї заяви, а тому не є належним доказом в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, оскільки в заяві відсутні істотні умови кредитного договору, зокрема щодо процентної ставки по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки, тип картки, її номер. У вказаній анкеті-заяві визначено тальки назву банківської послуги, а саме: платіжна картка кредитна «Універсальна», вказаний у позовній заяві кредитний ліміт не співпадає із сумою кредитного лміміту, зазначеного в анкеті-заяві від 30 серпня 2011 року. Також в матеріалах справи відсутній документ, що посвідчує особу відповідача, який би мав зв`язок з анкетою-заявою. Позивачем були порушені вимоги 3.3 Положення НБУ «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», затвердженого Постановою правління НБУ за №223 від 30 квітня 2010 року, яке діяло на момент підписання договору, щодо включення умов про встановлення (визначення) терміну, межі ліміту, та строк дії картки, які є істотними умовами за законом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами, посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку, як на невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг у ПриватБанку. Також не може бути доказом роздруківка із сайту позивача, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг також не є належним доказом, оскільки даний документ не має будь-яких реквізитів, підписів відповідача про ознайомлення з ними, у зв`язку з чим неможливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також акт укладення кредитного договору. Отже, позивач вважає, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували, що саме ці умови кредитування є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Також позивач до позовної заяви додав довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка не має ніякого відношення до анкети-заяви від 31 серпня 2011 року, оскільки має посилання на договір SAMDN6040, посилання позивача на Витяг з тарифів також є безпідставним, оскільки такий витяг не долучений до матеріалів справи. Також позивач не надав належних доказів про погодження відповідачем базової ставки, інформації про обставини зміни процентної ставки у різні періоди, докази належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки у різні періоди, докази належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки та надання згоди про прийняття процентної ставки. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач дійсно отримав картку, щодо якої міститься відмітка в анкеті-заяві. Довідка про видані картки не містить даних щодо дат відкриття та видачі вказаних карток, їх цільового призначення, доказів їх видачі відповідачу та отримання відповідачем, а також їх взаємозв`язок з анкетою-заявою від 31.08.2011, довідка не містить дати її складання та підпису позичальника. Крім того, позивач не надав доказів щодо отримання відповідачем на картковий рахунок грошових коштів кредитного ліміту. На підставі наведеного вбачається, що цивільно-правові відносини між сторонами належним чином не оформлені, а тому підстав для стягнення коштів за кредитом немає. При цьому посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо стягнення тіла кредиту та прострочених процентів за кредитом та відмовити у зв`язку з чим у задоволенні позову, вважаючи, що такий строк для банку закінчився 31 травня 2018 року після спливу трирічного строку з моменту закінчення дії картки 31 травня 2015 року. Обставини, викладені в письмових запереченнях, наданих позивачем до суду 03 квітня 2024 року, є аналогічними, викладеним у відзиві.

Рух справи.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 липня 2023 року, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений повністю; з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 31 серпня 2011 року у розмірі 43202 (сорок три тисячі двісті дві) гривень 76 (сімдесят шість) копійок та судові витрати в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 17 січня 2024 року заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 липня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване, розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 20 травня 2024 року, яка була постановлена без виходу до нарадчої кімнати, представнику відповідача поновлений строк для надання відповіді на відзив, відповідь на відзив прийнятий ссудом.

Участь у судовому засіданні сторін та інших учасників справи

Представник позивача Пронін В.О., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, враховуючи надані ним пояснення, викладені у відзиві та письмових запереченнях, просив застосувати строк позовної давності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 31 серпня 2011 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що по суті не заперечувалось відповідачем у відзиві.

Як свідчить довідка АТ КБ ПриватБанк, видана керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_4 , відповідачу була видана кредитна картка № НОМЕР_1 відкрита 31 серпня 2011 року з терміном дії до травня 2015 року, №021408 відкрита 17 лютого 2015 року з терміном дії до лютого 2019 року, №025675 відкрита 01 листопада 2018 року з терміном дії до вересня 2022 року.

Згідно довідки АТ КБ ПриватБанк, виданої керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_4 , про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 , останньому 31 серпня 2011 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 300 гривень, який неодноразово змінювався, зокрема: 03 липня 2013 року 2000 гривень, 22 червня 2014 року 3000 гривень, 22 липня 2015 року 2310 гривень, 11 грудня 2015 року 5000 гривень, 21 березня 2016 року 2000 гривень, 24 травня 2016 року 5000 гривень, 07 лютого 2017 року 15000 гривень, 08 січня 2018 року 46000 гривень, 31 бере6зня 2018 року 47000 гривень, 14 серпня 2020 року 47000 гривень, 25 серпня 2020 року 46540,51 гривень, 07 вересня 2020 року 46540,51 гривень, 19 жовтня 2020 року 42174,94 гривень, 30 жовтня 2020 року 40089,15 гривень, 14 квітня 2021 року - 0,00 гривень.

Згідно наданого банком розрахунку та виписки за договором №б/н за період з 31 серпня 2011 року по 22 лютого 2023 року, вбачається, що відповідачем погашено за поточним кредитом 290551,46 гривень, витрат 333754,22 гривень, заборгованість за тілом кредиту складає 35918,34 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 7284,42 гривень.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Щодо заявлених банком вимог про стягнення процентів слід зазначити таке.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 31 серпня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами у розмірі 7284 гривень.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31 серпня 2011 року, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови з Витягу з Тарифів та Витягу з Умов розумів відповідач, ознайомився з ними і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, про те, що саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача про Умови та Тарифи не може бути належним доказом узгодження між сторонами розміру процентів, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Великої Палати Верховного Суду і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 травня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 червня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При цьому, суд зазначає, що наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31 серпня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами відсутні.

Вказані вище висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховним Судом в постанові від 22 листопада 2023 року у справі №619/1384/21.

За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення процентів, оскільки їх розмір не був погоджених сторонами.

Посилання банку на те, що позичальник був ознайомлений з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», який містив розмір процентної ставки, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки підписання такої довідки не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у ній не відбувається фіксація волі сторін та його змісту, вказана довідка не є складовою частиною договору та має інформативний характер. Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що позичальник надав згоду на умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Крім того, суд враховує ту обставину, що у вказаній довідці зазначено відсоткову ставку 2,5%. Між тим, як вбачається з виписки по рахунку позичальника вказана ставка жодного разу не застосовувалась. Так, 31 травня 2015 року та 01 липня 2015 року були списані відсотки, відсоткову ставку яких неможливоо встановити із вказаної виписки. В подальшому списання відбувалось за збільшеною відсотковою ставкою 3,6%, 3,5% та 3,4%, при цьому жодних доказів на підтвердження узгодження між сторонами такої відсоткової ставки, як і доказів на підтвердження повідомлення відповідача про збільшення відсоткової ставки у визначеному Законом України «Про захист прав споживачів» ,позивачем в ході судового розгляду не надано.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за процентами.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Щодо вимог банку про стягнення тіла кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на наявність за відповідачем у тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35918,34 гривень.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Матеріали справи містять дані про те, що відповідач підписав анкету-заяву від 31 серпня 2011 року щодо надання кредиту. Зазначений факт жодним чином не спростований відповідачем в ході судового розгляду. Заява містить підпис відповідача, справжність якого він не оскаржує, доводи останнього з приводу його незгоди з анкетою-заявою не підтверджені належними доказами та не знайшли свого підтвердження в суді.

Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

З виписки за кредитним договором вбачається, що відповідач користувався карткою, здійснював банківські операції та вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Проте, згідно з вказаною випискою, позивач нараховував та списував відповідачу в рахунок заборгованості за кредитом відсотки, правомірність нарахування яких позивач не довів у суді, у зв`язку з чим сукупний розмір нарахованих відсотків у розмірі 45416,25 гривень значно перевищує суму, яку просить стягнути банк 35918,34 гривень, що свідчить про те, що заборгованість за кредитним договором утворилась саме внаслідок нарахування та списання відсотків, а не фактичного використання коштів відповідачем та неповернення зазначених коштів..

Посилання на те, що сплачені позичальником кошти зараховувались банком у порядку черговості, передбаченому статтею 534 ЦК України, зокрема спочатку на погашення процентів, а вже потім на погашення кредиту, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплати, розміру та порядку нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення банком сплачених позичальником коштів на погашення процентів.

Отже, оскільки відповідачем не погоджувалась сплата відсотків за користування кредитними коштами за договором та інших нарахувань, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом та нарахувань за порушення грошового зобов`язання, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку 35918,34 гривень в рахунок заборгованості за тілом кредиту також не підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс180)).

Щодо судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір суд покладає на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 24 травня 2024 року.

Суддя Т.В. Бобко