Справа № 572/2109/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/2109/22 позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 1998 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього, позивач просить визнати право спільної сумісної власності на : житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , інвентаризаційною вартістю 143 974 грн., автомобіль марки «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 35 470 грн., земельну ділянку (пай) для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,11 га., розташовану на території Тинненської сільської ради Сарненського району Рівненської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №384333 від 15 червня 2006 року, кадастровий номер 56:254:880:00:02:002:0755, вартістю 18 930 грн. 65 коп., визнавши за позивачем, ОСОБА_1 , право власності на 3/4 частки вказаного вище майна.

В поданій позовній заяві позивачем вказано, що вона та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1998 року по день смерті останнього по ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаний період ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались облаштуванням побуту, в тому числі, здійснювали поліпшення нерухомого житла.

ОСОБА_7 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21 січня 2022 року. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , автомобіль марки ГАЗ-3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 та земельна ділянка (пай) для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,11 га., розташована на території Тинненської сільської ради Сарненського району Рівненської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №384333 від 15 червня 2006 року.

Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 , надіславши 20 липня 2022 року до приватного нотаріуса відповідну заяву.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що вона проживала із ОСОБА_7 однією сім`єю з 1998 року, під час його хвороби позивач здійснювала за ним догляд, супроводжувала до лікарів, що доводиться відповідними довідками з місця проживання та квитанціями про витрати на лікування.

Отже, позивач вказує, що оскільки вони із ОСОБА_7 тривалий час проживали як одна родина, мали спільний бюджет, набули за спільні кошти транспортний засіб (який було придбано за рахунок позики, яку вони сплачували разом за спільні кошти, оскільки як позивач, так і ОСОБА_7 мали дохід), житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на половину цього майна, як набутого спільно під час проживання із ОСОБА_7 , а також додатково на 1/4 частку вказаного вище майна в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення відповідно до змісту позовних вимог.

Позивач додала, що відповідач, який є сином ОСОБА_7 , за життя батька ним не опікувався, станом здоров`я останнього не цікавився, участі у похованні батька не приймав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнали частково.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому сторона виклала свої заперечення щодо вимог позивача.

Так, відповідач визнає та не заперечує факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, під час чого ними був набутий у власність автомобіль марки «ГАЗ 3110», через що сторона в частині встановлення факту та визнання права власності за позивачем на вказану частину транспортного засобу не заперечує.

Що стосується житлового будинку та земельної ділянки відповідач зазначає, що це майно не може бути спільною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , оскільки будинок був придбаний батьком під час перебування у шлюбі із матір`ю відповідача, тобто, до того, як він почав проживати із ОСОБА_8 , а земельна ділянки набута в порядку розпаювання земель сільськогосподарського призначення, а тому не придбавалась за спільні кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Отже, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині, вважає, що має право на це майно в порядку спадкування після смерті батька.

Сторонами заявлено клопотання про допит свідків, яке судом задоволено.

Крім цього, відповідачем до відзиву додані письмові докази, якими сторона обгрунтовує свої заперечення, які долучені судом до матеріалів справи.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу набуття права власності на майно, в тому числі, в порядку спадкування.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК Украни та ЦК України.

Отже, позивачем заявлено вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Із поданої до суду заяви встановлено, що встановлення вказаного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 .

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22 січня 2022 року, доводить, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Сарни у віці 68 років.

Згідно із довідкою №1169 від 20 липня 2022 року на день смерті із ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 проживала його спвмешканка ОСОБА_1 , 1960 року народження та її син ОСОБА_9 , 1987 року народження.

Копія довідки №303 від 22 лютого 2022 року, виданої Немовицькою сільською радою ОСОБА_1 , доводить, що вона проживала із ОСОБА_7 , 1953 року народження, за вказаною вище адресою, з 1998 року по день смерті останнього.

Крім цього, позивачем надано фотознімки за різні роки, а також лист, який адресувався ОСОБА_7 , із яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_7 однією сім`єю протягом тривалого часу, а саме протягом часу, вказаного у позовній заяві.

Вказані обставини визнані та не заперечуються відповідачем.

Також, судом враховано, що позивачем надано суду копії епікрізів ОСОБА_7 , квитанції, що підтверджують витрати, понесені на його лікування, та товарного чеку №427 від 22 січня 2022 року про придбання ОСОБА_1 речей для поховання.

Вказані докази також підтверджують ті обставини, що позивач піклувалась про ОСОБА_7 , а після смерті останнього здійснила за власний рахунок його поховання.

Вказані обставини підтвердив в суді свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 . Свідок вказував, що вважав, що позивач є дружиною ОСОБА_7 , оскільки вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, придбавали майно, речі побуту, в тому числі транспортний засіб, робили ремонт у будинку.

Аналогічні пояснення в суді дали свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Крім цього, свідок ОСОБА_13 пояснив, що протягом останніх років ОСОБА_7 сильно хворів,через це потребував допомоги.

Отже, суд вважає встановленим факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_7 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Позивач вказує, що за час спільного проживання із ОСОБА_7 , ними було набуто певне майно, а саме : земельна ділянка, житловий будинок та автомобіль, через що вона має право на половину цього майна, як набутого спільно із померлим, а також на половину частки останнього в порядку спадкування за законом.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 на придбання цього майна витрачались спільні кошти, окільки як вона, так і померлий ОСОБА_7 були працевлаштовані, отримували самостійний дохід, на даоведення чого позивачем суду надано копію власної трудової книжки серії НОМЕР_3 від 20 жовтня 1977 року, в якій міститься запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи 12 серпня 2020 року, а також копію трудової книжки серії НОМЕР_4 , заповненої 01 вересня 1978 року на ім`я ОСОБА_7 , в якій міститься запис звільнення працівника з роботи від 06 лютого 2015 року.

Із копії технічного паспорта, виготовленого станом на 14 березня 2008 року, встановлено, що по АДРЕСА_1 , знаходиться будинковолодіння, яке складається із житлового будинку 1986 року забудови та господарських приміщень.

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 травня 2008 року, доводить, що за ОСОБА_7 22 травня 2008 року зареєстровано право власності на будинок житловий з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (форма власності приватна, частка ціла), на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2008 року.

Відповідач вказував, що будинковолодіння було набуто батьком до початку спільного проживання із позивачкою, що вбачається із рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2008 року, через що на його придбання не могли бути витрачені кошти ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За клопотанням відповідача судом допитано свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що є колишньою дружиною ОСОБА_7 , під час перебування у шлюбі із яким набули житловий будинок, що є предметом позову, сплатили за нього кошти.

Однак, частиною 4 статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи вказану вище норму закону суд вважає днем набуття ОСОБА_7 права на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_1 , з моменту його реєстрації, тобто, з 22 травня 2008 року.

Судом також враховано, що після розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_14 було здійснено розподіл майна за рішенням суду, за яким ОСОБА_7 сплатив ОСОБА_14 компенсацію за належну їй частину спільного майна, що доведено копіями супровідного листа та виконавчого листа, виданого Сарненським районним судом Рівненської області №2-500 від 02 вересня 2002 року.

Крім цього, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ГАЗ-3110», р.н.з. НОМЕР_1 , доводить, що ОСОБА_7 набув право власності на цей автомобіль 06 листопада 2004 року.

Вказаний транспортний засіб було придбано власником 11 листопада 2004 року у ДПІІ «Автоінвестстрой-Рівно» за кредитні кошти, що підтверджено копіями накладної №378 від 11 листопада 2004 року, податкової накладної та калькулятором щомісячних платежів по кредиту, отриманому 10 листопада 2004 року і Рівненській філії «Приватбанк».

Копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №384333 від 15 червня 2006 року, доводить, що ОСОБА_7 на праві власності мав земельну ділянку площею 1,11 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тинненської сільської ради Сарненського району Рівненської області. Підстава набуття права розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації №196 від 19 квітня 2006 року.

Досліджені судом докази беззаперечно доводять факт набуття ОСОБА_7 певного майна, яке є предметом позову, під час проживання однією сім`єю із ОСОБА_1 .

Статтею 21 частиною 1 визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), що встановлено статтею 60 СК України.

В даному випадку позивач вказує, що нею та ОСОБА_7 офіційно шлюб зареєстровано не було, оскільки в цьому не було необхідності.

Однак, частиною 2 статті 21 СК України встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Отже, позивач не набула прав на майно, набуте ОСОБА_7 під час їх спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Судом в ході судового провадження встановлено, що власник спірного майна ОСОБА_7 , помер, а тому, відповідно до вимог ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина після його смерті. Спадкуванням, згідно із ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1217 ЦК україни - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заповіт спадкодавцем ОСОБА_7 не укладався, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Із досліджених судом доказів, наданих сторонами, встановлено, що на спадщину після смерті ОСОБА_7 . претендуюь сторони по справі : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Надана суду копія заяви ОСОБА_1 , зареєстрована Немовицькою сільською радою, доводить, що позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09 квітня 2022 року та довідка, видана приватним нотаріусом Сарненського РНО Овдіюком А.В., доводять, що відповідач ОСОБА_3 також подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, за якою зареєстровано спадкову справу спадкодавця ОСОБА_7 .

Згідно із ст.1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_3 відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті батька, відповідно до приписів ст.1261 ЦК України, згідно із якою у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , згідно із ст.1264 ЦК України відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, згідно із якою у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Однак, частиною 2 статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позивачем доведено, що вона протягом тривалого часу опікувалась спадкодавцем, який хворів.

Доказів на спростування цих обставин, відповідно до ст.81 ЦПК України, відповідачем суду не надано.

Отже, ОСОБА_1 набула право на спадкування за законом разом із ОСОБА_3 на спадкове майно.

Таким чином, позивач має право на спадкування 1/2 частини житлового будинку та транспортного засобу, які є предметом позову, в порядку спадкування за законом після смерті власника ОСОБА_7 .

Що стосується земельних ділянок, суд вважає, що в даному випадку право власності на це майно було оформлено ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, що доведено копіями свідоцтв про право на спадщину від 27 січня 2023 року та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 січня 2023 року, які доводять, що відповідач набув право власності на земельну ділянку відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №384333 від 15 червня 2006 року.

Позивач не заявляє вимогу про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 , через що є неможливим визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування після смерті спадкодавця.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Згідно із ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із наданих суду квитанції від 29 липня 2022 року та платіжної інструкції від 23 січня 2023 року вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі, відповідно, 1984 грн. та 992 грн. 40 коп.

Крім цього, позивач скористалась правовою допомогою, надання якої підтверджено відповідним договором від 20 липня 2022 року, актом наданих послуг №01/07-22 від 28 липня 2022 року та квитанцією від 28 липня 2022 року, які підтверджують оплату позивачем вказаних послуг на суму 3000 грн.

Сума сплаченого судового збору та витрат на надання правничої допомоги є пропорційною задоволеним позовним вимогам, через що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1235, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жительки АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у м.Курахове Волноваського району Донецької області) про встановлення факту проживання, визнання права власності - задоволити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 1998 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , інвентаризаційною вартістю 143 974 грн., автомобіля марки «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 35 470 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати, а саме : 3000 грн. витрат на правничу допомогу та 2076 грн. 15 коп. оплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2024 року.

Суддя: