У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2024 Справа №607/11402/24 Провадження №2/607/2613/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіменс медицина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіменс медицина» (надалі ТзОВ «Сіменс медецина») звернувся в суд в порядку цивільного судочинства із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договром купівлі-продажу, яка виникла за основним зобов`язанням, відповідно до якого, просить стягнути ОСОБА_1 7 267 862, 32 грн., у тому числі 1 184 882,99 грн. заборгованість за пунктом 2.1 договору про реструктуризацію заборгованості від 05.03.2020 року, що станом на дату подання позову еквівалентно 27981,32 євро; 3 950 567,08 грн. залишок заборгованості за пунктом 1.2 договору про реструктуризацію заборгованості від 05.03.2020; 2 132 412,25 грн. сума 100 відсотків річних, розрахованих за пунктом 2.1 договору про реструктуризацію заборгованості від 05.03.2020, що станом на дату подання позову еквівалентно 50 917,68 євро, а також судові витрати.

Як вбачається із змісту позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує на те, що 15.12.2024 між дочірним підприємство з сто відсотковою іноземною інвестицією «Сіменс Україна» (Постачальник) та ТОВ «АС Медікал» (Покупець) було укладено договір поставки MED №072/53650 відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця вироби медичного виробництва фірми «Simens» згідно із Специфікацією до даного договору, на свій ризик виконати за завданням Покупця монтажні пусконалагоджувальні роботи, введення в експлуатацію виробів (надалі роботи) та надати послуги із сервісного обслуговування, діагностики несправності за викликом Замовника та роботи по заміні запасних частин у медичному обладнанні (надалі послуги), Покупець зобов`язується прийняти вироби, роботи та послуги і оплатити за них певну грошову суму, погоджену сторонами у статті 2 договору і відповідній Специфікації.

14.04.2015 сторонами договору укладено додаткову угоду, якою первісного покупця замінено на нового ТОВ «Сітімед-Тернопіль».

12.05.2015, Постачальником здійснено поставку виробів «Томограф комп`ютерний «Somatom Emotion 6» вартістю 1 628 044,01 грн., що підтверджено накладною №.25.05.2015 сторонами підписано акт виконаних робіт на суму 356 519,89 грн. Вказані роботи було повністю оплачено ТОВ «Сітімед-Тернопіль».

08.12.2016 сторонами укладено договір про заміну сторони за вказаним договором поставки, відповідно до якого первісного постачальника замінено на нового ТОВ «Сіменс медицина» та підписано акт звірки розрахунків №1 станом на 23.06.2016 згідно договору. Починаючи з 26.09.107, ТОВ «Сітімед-Тернопіль» припинило проводити виплати за договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2019, яке набрало законної сили, у справі №921/423/19, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіменс Медицина» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сітімед-Тернопіль» про стягнення заборгованості, позов задоволено частково, стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Сітімед-Тернопіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіменс-медецина» 1142228,29 грн. заборгованості, яка виникла із договору поставки MED №072/53650 від 15.12.2014, із оплати виробів, що станом на дату подання позову складає 38455,11 євро; 160 368 грн. заборгованість з оплати послуг; 3 948 230 грн. -100 відсотків річних, розрахованих із суми боргу за поставлені вироби за договором, що станом на дату подання позову еквівалентно 132 924,08 євро; 480 885,52 грн. 100 відсотків річних розрахованих із суми зобов`язання із сплати послуг; 61688,53 грн. інфляційних витрат, які виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання із сплати послуг; 86901,01 грн. судового збору.

З метою добровільного виконання вказаного рішення господарського суду, 05.03.2020 між ТзОВ «Сіменс Медицина» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено нотаріально посвідчений договір поруки, відповідно до пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених Договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Сітімед Тернопіль» (Боржник) перед Кредитором за договором поставки MED №072/53560 від 15.12.2014, укладеним між Кредитором та Боржником, заборгованість за яким підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2019 у справі №921/423/19. Пунктом 1.2 договору,сторони узгодили, що Поручитель поручається за Боржника перед Кредитором на суму 5 793 341,01 грн. з ПДВ, яка є залишком боргу Боржника перед Кредитором за договором поставки MED №072/53650 від 15.12.2014 станом на дату укладення цього договору.

Крім цього, 05.03.2020 між ТзОВ «Сіменс Медицина» та ТзОВ «Сітімед Тернопіль» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за договором поставки MED №072/53650 від 15.12.2014 відповідно до якого Постачальник та Покупець домовились про врегулювання зазначеної кредиторської заборгованості.

Також, 05.03.2020 до договору поставки MED №072/53650 укладено додаткову угоду №2-03, якою сторони збільшили строк нарахування штрафних санкцій та позовної давності.

Як зазначив позивач, ТзОВ «Сітімед-Тернопіль» лише частково виконало зобов`язання з оплати за договором поставки від 05.03.2020, а також часткове виконання було здійснено ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали позову, суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Частиною першої статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа (див. пункт 33 постанови від 1 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц, пункт 34 постанови від 6 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц, постанову від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц). Тобто, за певних умов обидві сторони у цивільному процесі можуть і не бути фізичними особами, якщо тільки такий спір не належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказаний припис учасниками господарського процесу можуть бути не лише юридичні особи та держава, але й фізичні особи у спорах, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, а також в інших спорах, вирішення яких прямо віднесене до юрисдикції господарського суду.

Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року чітко розмежував юрисдикцію судів за правилами цивільного та господарського судочинства щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, встановивши у пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України, що критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України виключив з-під юрисдикції господарського суду спори щодо всіх правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого не є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. А частина перша статті 19 ЦПК України у системному зв`язку з частиною першою статті 2, частиною першою статті 5, статтею 46, частиною першою статті 47, частиною другою статті 48 цього кодексу не встановлюють обмежень щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами акцесорного зобов`язання є винятково юридичні особи та (або фізичні особи-підприємці).

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №906/277/18, від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 19.03.2019 у справі №904/2530/18, від 02.10.2018 у справі №910/1733/18.

Таким чином, суд вважає, що оскільки предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості із фізичної особи ОСОБА_1 , який виступає поручителем за укладеним 05.03.2020 між ним та ТзОВ «Сіменс Медицина» нотаріально посвідченого договору поруки, з метою забезпечення виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Сітімед Тернопіль» (Боржник) перед (Кредитором) ТзОВ «Сіменс Медицина», які виникли за договором поставки MED №072/53560 від 15.12.2014, укладеним між Кредитором та Боржником, сторонами якого є юридичні особи та заборгованість за яким підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2019 у справі №921/423/19, відтак, такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, виключно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи наведене, характер спірних правовідносин, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіменс медицина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, слід відмовити, з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку господарського судочинства

Керуючись ст. ст. 186, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіменс медицина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, відмовити.

Роз`яснити позивачу (Товариству з омеженою відповідальністю "Сіменс медицина") його право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Ромазан