Справа № 2-244/11
Провадження № 4-с/185/14/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника заявника адвоката Нагорнюка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на бездіяльність державного виконавця, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просив суд : визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з не зняття арешту, накладеного на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 33122032 за виконавчим листом № 2-244/11 виданим 17.02.2012 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором; зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти (скасувати) арешт накладений на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 33122032 за виконавчим листом № 2-244/11 виданим 17.02.2012 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором та вилучити обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 20.02.2018 року було накладено арешт на належне йому нерухоме та рухоме майно у виконавчому провадженні № 33132032 за виконавчим листом № 2-244/11 виданим 17.02.2012 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. На даний час поза межами виконавчого провадження повністю виконано зобов`язання за кредитним договором перед стягувачем, заборгованість по кредиту та процентам відсутня. АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором відступлена на користь ТОВ «ФК «Браво» за договором відступлення права вимоги. Згодом ТОВ ФК «Браво» відступило заборгованість на користь ОСОБА_2 за договором відступлення права вимоги. В свою чергу ОСОБА_2 не має будь-яких претензій до ОСОБА_1 10.02.2024 року ним на адресу ВДВС було направлено заяву із вимогою зняти арешт з належного йому майна у зв`язку із сплатою боргу стягувачу та долучено докази оплати заборгованості. Однак начальником відділу ВДВС зазначено про неможливість зняття арешту майна через знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків його зберігання та запропоновано вирішити питання у судовому порядку. Вважає бездіяльність виконавця безпідставною і незаконною та такою, що порушує його право щодо мирного володіння майном.
Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вірченко Ю.М. надав відзив на скаргу, де зазначив, що згідно даних АСВП 28.05.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 12 265 445,56 грн., та судового збору 1 700 грн. 29.01.2013 року накладено арешт на транспортний засіб належний ОСОБА_1 04.02.2013 року з боржника стягнуто виконавчий збір. 15.02.2013 року оголошено у розшук майно боржника, а саме транспортний засіб. 27.06.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу (постанова скасована). 09.11.2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника. Заявник зазначає, що ним виконано зобов`язання за кредитним договором перед стягувачем. Однак відповідно до даних АСВП інформація про стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів у виконавчому документі відсутня. Рішення Київського районного суд м. Донецька не надано. Крім того, заявник зазначає про відступлення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ ФК «Браво» та додає договір. Однак даний договір не можна вважати належним та допустимим доказом. ТОВ «ФК «Браво» не є стороною у виконавчому провадженні і сума зобов`язання різна. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань діяльність ТОВ ФК «Браво» на даний час припинена. У виконавчому провадженні в якому оскаржуються дії державного виконавця, стягувачем є АТ «ПУМБ», якому ОСОБА_1 повинен сплатити 12 267 145, 56 грн. Крім того ОСОБА_1 повинен державі виконавчий збір 1 226 714, 55 грн. Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів щодо розшуку коштів, цінних паперів рухомого та нерухомого майна боржника, які виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим виконавчий лист було повернуто стягувану. Пункти 2,7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають зняття накладених арештів. В постанові про повернення виконавчого документу стягувану зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлений повторно, тобто ОСОБА_1 залишається боржником. Крім того, 03.11.2023 року скаржник звертався до Павлоградського міськрайонного суд зі скаргою з того самого предмету з тих самих підстав. 24.11.2023 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, у зв`язку з чим, просив закрити провадження по скарзі.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Нагорнюк Д.В. скаргу підтримав посилаючись на доводи викладені у скарзі та на свої пояснення надані в судовому засіданні.
Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги.
Заінтересована особа АТ ПУМБ в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги.
Суд вислухав представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доходить висновку що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таки підстави.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації яка міститься в Єдиному Державному реєстрі судових рішень, 14.02.2011 року Київським районним судом м. Донецька ухвалено рішення у справі № 2-244/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором. Зазначеним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 6 620 828, 80 грн. та судові витрати 910,00 грн., а всього 6 621 073, 80 грн. В іншій частині відмовлено.
Ні заявником ні його представником рішення суду не надано. Даних щодо його оскарження ЄДРСР не містить.
Як зазначає заявник на підставі даного рішення 17.02.2012 року Київським районним судом м. Донецька видано виконавчий лист.
Згідно інформації Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за даними АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 33132032 з виконання виконавчого листа № 2-244/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 12 265 445, 56 грн. та судових витрат 1 700 грн.
Згідно постанови державного виконавця від 09.11.2018 року по виконавчому провадженню № 33132032 встановлено, що постановою від 28.05.2012 року відкрито виконавче провадження, боржнику встановлено строк на добровільне виконання рішення. У визначений строк боржником добровільно рішення не виконано. 29.01.2013 року накладено арешт на транспортний засіб належний боржнику із забороною його відчуження. 15.02.2013 року транспортний засіб зареєстрований за боржником оголошено у розшук. Отримано відповіді з ПФУ, Державної фіскальної служби України, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Постановою від 02.02.2018 року накладено арешт на кошти боржника. 04.09.2018 року до Печерського райсуду м. Києва направлено подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Ухвалою суду від 19.09.2018 року у задоволенні подання відмовлено. На підставі п. 2,7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-244/11 виданий 17.02.2012 року повернуто стягувачу.
Крім того, 04.02.2013 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1 226 714, 55 грн.
Заявник у скарзі зазначає про те, що за межами виконавчого провадження повністю виконано зобов`язання за кредитним договором перед стягувачем, заборгованість по кредиту і відсоткам відсутня.
На підтвердження відсутності заборгованості заявником надано копію довідки АТ «ПУМБ» без номеру, без дати вихідної кореспонденції, підписаної представником АП «ПУМБ» Б.Ю. Пастушенко, про те, що даним листом АТ «ПУМБ» підтверджує відсутність претензій та будь-яких вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором № 29/2007-36ФЛ від 23.04.2007 року. Заборгованість за Кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК Браво» за Договором про відступлення права вимоги № 12107889/2 від 07.11.2018 року. Однак будь-якої інформації про те, хто такий ОСОБА_7 та чи має він повноваження щодо надання такої інформації, не надано. Також не надано і Договору про відступлення права вимоги 12107889/2 від 07.11.2018 року укладеного між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК Браво».
Натомість заявником надано Договір про відступлення права вимоги № 12107889/2 від 07.11.2018 року укладений між ТОВ «ФК Браво» та ОСОБА_2 . За умовами даного кредитору ТОВ «ФК Браво» відступило ОСОБА_2 право грошової вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги № 12107889/1 від 15.06.2018 року за Кредитним договором № 29/2007-36ФЛ від 23.04.2007 року. Сума права вимоги за Кредитним договором що відступається Первісним кредитором Новому становить 16 030 710, 30 грн. Відповідно до п. 2.1 вартість прав вимоги, що відступається Первісним кредитором Новому кредитору за домовленістю сторін становить 2 000, 00 грн.
Договору про відступлення права вимоги № 12107889/1 від 15.06.2018 року ні державному виконавцю (згідно додатку до заяви поданої до Відділу) ні суду не надано. При цьому сума боргу за виконавчим провадженням та сума грошової вимоги, що передана ОСОБА_2 відрізняються. Сума грошової вимоги до ОСОБА_1 , що була передана АТ «ПУМБ» на користь ТОВ «ФК Браво» взагалі не відома, у зв`язку з відсутністю договору.
На наданій копії Договору № 12107889/2 відсутня печатка юридичної особи, та не надано повноважень директора ОСОБА_8 .
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Браво» припинена.
Також заявником надано копія заяви ОСОБА_2 від 02.09.2023 року на адресу Відділу примусового виконання рішень, де остання зазначає, що ОСОБА_1 поза межами виконавчого провадження повністю виконано зобов`язання за кредитним договором перед стягувачем, заборгованість по кредиту і процентам відсутня, на підтвердження чого надає відповідні документи. Однак в додатках до даної заяви жодного документу не зазначено.
Пунктом 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У виконавчому провадженні № 33132032 сторонами є ОСОБА_1 як боржник, та АТ «ПУМБ» як стягувач. Ні ТОВ «ФК Браво», ні ОСОБА_2 не є сторонами виконавчого провадження.
Відступлення права вимоги за кредитним договором АТ «ПУМБ» на користь ТОВ «Фінансова компанія Браво» (згідно довідки АТ «ПУМБ) за Договором про відступлення права вимоги № 12107889/2 від 07.11.2018 року, який фактично укладений між ТОВ «ФК Браво та ОСОБА_2 , без судового рішення саме по собі не є підставою для заміни сторони виконавчого провадження, завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.
Автоматизована система діловодства «Д-3» Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не містить відомостей про рух цивільної справи 2-244/11, згідно реєстрації вхідної кореспонденції, цивільна справа № 2-244/11 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавалася та не надходила.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
У разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.
Натомість заявником не надано жодного належного та допустимого доказу повного виконання виконавчого документу. Крім того, ОСОБА_1 не сплачено на користь держави виконавчий збір, який становить 1 226 714, 55 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником та його представником не доведено порушення прав заявника державним виконавцем в межах доводів скарги, у зв`язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.
Рішеннями Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» встановлено правову позицію, відповідно до якої, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Щодо клопотання представника Департаменту державної виконавчої служби про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що 03.11.2023 року скаржник звертався до Павлоградського міськрайонного суд зі скаргою з того самого предмету з тих самих підставі і 24.11.2023 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.
Суд прийшов до наступного.
ОСОБА_1 звертаючись до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 03.11.2023 року оскаржував бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби яка полягає у відмові зняти арешт у зв`язку із сплатою боргу, яку він отримав 24.10.2023 року.
Нарізі предметом оскарження заявника є бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби яка полягає у відмові зняти арешт у зв`язку із сплатою боргу, яку він отримав 13.03.2024 року. Отже підстави для закриття провадження у справі відсутні.
Таким чином, клопотання представника Департаменту державної виконавчої служби задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 259, 260, 261, 451 ЦПК України, суд, -
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на бездіяльність державного виконавця відмовити.
У задоволенні клопотання представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закриття провадження по скарзі ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на бездіяльність державного виконавця відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя С. Г. Юдіна