Справа № 283/859/24
Провадження №2/283/419/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Рябченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

ТОВ «Коллект центр» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року, який укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 33209 гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 29941 гривня 80 копійок.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+». Відповідно до умов цього договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу кредит в розмірі 3400 гривень з орієнтовним строком повернення кредиту 16 днів та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, який встановлений в пункті 1.4. Договору, а відповідач зобов`язувався повернути кредит в межах граничного строку кредитування, який становить 1 рік, та сплачувати відсотки за користування коштами.

Станом на 17.03.2022 року відповідач сплатив лише частину тіла кредиту, а тому його заборгованість становить 51905 гривень 27 копійок, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 48638 гривень 07 копійок.

Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності відповідачу визначена заборгованість в розмірі 33209 гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 29941 гривня 80 копійок.

Ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр», оскільки право вимоги за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року, який укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ «Коллект центр».

Представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, про що вказав в позовній заяві (а.с. 6).

Представник відповідач подав відзив в якому вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У зв?язку з цим просить стягнути з відповідача тіло кредиту в розмірі 3400 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі 6800 гривень (а.с. 60-61).

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» (а.с. 7-12). Відповідно до умов цього договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов?язувалась надати відповідачу кредит в розмірі 3400 гривень з орієнтовним строком повернення кредиту 16 днів (пункти 1.1., 1.3. Договору) та граничним строком кредитування 1 рік (пункт 1.9. Договору). Відповідач же зобов?язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 1.1. Договору).

Розмір процентів за договором визначений пунктом 1.4. Договору. Зокрема в ньому вказано, що проценти за користування кредитом розраховується від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 0,4 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3,24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Згідно листа ТОВ «Вей Фор Пей», яке надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, кошти в розмірі 3400 гривень згідно договору № 853 були перераховані відповідачу на його банківську НОМЕР_1 18.03.2021 року (а.с. 9 зворот, 13).

Договір про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» підписаний сторонами одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач не надав доказів того, що він сплатив позивачу суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

В той же час в розрахунку позивач зазначив, що відповідач 02.04.2021 року сплатив частину кредиту в розмірі 132 гривні 40 копійок, а тому з 02.04.2021 року відсотки за користування кредитом будуть розраховуватись, виходячи з заборгованості по кредиту в розмірі 3267 гривень 60 копійок (а.с. 13 зворот).

Згідно розрахунку відповідач за період з 18.03.2021 року по 17.03.2022 року допустив заборгованість в розмірі 51905 гривень 27 копійок (а.с. 13-17), яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 48638 гривень 07 копійок.

Перевіряючи розрахунок заборгованості, суд враховує положення пункту 1.4. Договору про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+». Відповідно до даного пункту договору відсотки розраховуються від суми кредиту в наступних розмірах:

- з 18.03.2021 року по 02.04.2021 року (16 днів) - по 0,4% за день, що становить 13 гривень 60 копійок (3400 грн. : 100% х 0,4%);

- з 03.04.2021 року по 16.04.2021 року (14 днів) по 3,64 % за день, що становить 118 гривень 94 копійки (3267,6 грн. : 100% х 3,64%);

- з 17.04.2021 року по 01.05.2021 року (15 днів) по 5,02 % за день, що становить 164 гривні 03 копійки (3267,6 грн. : 100% х 5,02%);

- з 02.05.2021 року по 17.03.2022 року (320 днів) по 7,67 % за день, що становить 250 гривень 62 копійки (3267,6 грн. : 100% х 5,02%).

Таким чином за період з 18.03.2021 року по 17.03.2022 року розмір відсотків, які повинен сплатити відповідач становить: 217,6 грн. + 1665,16 грн. + 2460,45 грн. + 80198,4 грн. = 84 541,61 грн.

Також в розрахунку вказано, що відповідач сплатив відсотки в розмірі 3570 гривень 48 копійок.

Отже, він повинен сплатити відсотки в розмірі 80 971,13 грн. (84 541,61 грн. 3570,48 грн.) та заборгованість по кредиту в розмірі 3267,60 грн.

Однак суд діє в межах заявлених позовних вимог та враховує, що заборгованість відповідача за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року, який укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , становить 33209 гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 29941 гривня 80 копійок.

Суд не застосовує до вказаних правовідносин положення ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилається представник відповідача, оскільки положення вищевказаної статті регулюють розмір неустойки (штрафу, пені), яка застосовується при порушенні умов договору про споживчий кредит, а не розмір плати за користування кредитом.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір факторингу № 1-12, за умовами якого до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року (а.с. 18-24).

Крім того 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» і ТОВ «Коллект центр» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги № 10-03/2023/01, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року від ТОВ «Вердикт капітал» перейшло до ТОВ «Коллект центр» (а.с. 25-31).

У матеріалах справи відсутні докази на спростування правомірності вищевказаних правочинів, а тому право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року перейшло до ТОВ «Коллект центр».

Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №278/1679/13-ц виснував, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

За таких обставин суд стягує з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 33209 гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 29941 гривня 80 копійок.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень.

Керуючись ст. ст. 209-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 204, 207, 526, 611, 626, 628 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 853 «Стандартний+» від 18.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 33209 гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3267 гривень 20 копійок;

- заборгованості за відсотками в розмірі 29941 гривня 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: А. О. Тимошенко