ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5128/23 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 22-ц/818/2183/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про захист честі, гідності та ділової репутації, з них:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року, по цивільній справі №646/5128/23, за заявою ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Янцовської Т.М., по справі № 646/5128/23, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди в розмірі 172600 гривень.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Розгляд справи було призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та справа була призначена до судового розгляду по суті на 06.03.2024 р. о 14-15 годині у приміщенні суду.

ОСОБА_1 18.04.2024 року подав до суду першої інстанції заяву про відвід головуючого по справі судді Янцовської Т.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 було повернуто заяву про відвід судді.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 та ухвалити нове законне рішення, яким задовольнити заяву Скаржника про відвід судді від розгляду цієї справи.

Вважає зазначену ухвалу такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки:

1.У нього немає обов`язку звертатись до суду державною мовою усною чи письмово, оскільки він має право користуватися рідною російською мовою;

2.У нього немає обов`язку при зверненні до суду користуватися перекладачем, суд за необхідності відповідно до ст. 75 ЦПК України допускається чи призначається судом з ініціативи суду;

3.Заперечує, що він використовував образливі висловлення на адресу суду;

4.Суддя порушила його права тим, що всупереч нормі ст. 12 ЦПК України відмовилась їх роз`яснити за його проханням;

5.Суддя з порушенням порядку самостійно двічі, 17.04.2024 та 18.04.2024, розглянула заявлений ним їй у судовому засіданні відвід, визнавши його необґрунтованим, що порушує норму ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та ст. 40 ЦПК України, які передбачають розгляд заяв по суті та вирішення заяв про відвід іншим суддею, який визначається у встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України порядку.

Також заперечив проти оцінок суду щодо його висловлень на адресу судді, оскільки вони є прийнятними при зверненні зі скаргою до ВРП. Вважає, що суд у даному випадку залишивши його заяву про відвід без розгляду порушив його конвенційне право на доступ до суду та діяв всупереч заборони дискримінації та зловживання правами.

Відтак просив винести окрему ухвалу згідно частини 10 статті 262 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, відповідно до ст. 367 ЦПК України заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржену ухвалу суду - залишити без змін.

Щодо доводів скарги про розгляд справи з викликом, судова колегія зазначає, що пунктом 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви заявнику, яка входить до переліку ухвал ч.2 ст.369 ЦПК України, а тому справа підлягаєрозгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Повертаючи заяву про відвід, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про відвід судді подана з використанням образливих висловлювань на адресу суду та виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що констатується як зловживання правом на подання заяви і свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності судді і суперечить основним засадам та принципам цивільного процесуального судочинства та його завданню. Заява ОСОБА_1 про відвід судді викладено недержавною мовою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, п. п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. theUnitedKingdom), рішення від 10.06.1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), рішення від 7.08.1996 року, п. 58).

Вказані висновки також містяться і в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України».

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Янцовської Т.М. перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа.

16.01.2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про відвід судді, мотивуючи її тим, що ставлення судді упереджене та необ`єктивне.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Янцовської О.Є., подану у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, було визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для визначення в порядку ст. 33 ЦПК України іншого складу суду та розгляду заяви про відвід по суті.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 у іншому складі суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Янцовської Т.М. у цивільній справі № 646/5128/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - було відмовлено.

Позивач 17.04.2024 р. повторно звернувся з заявою про відвід головуючого судді Янцовської Т.М., посилаючись на порушення його процесуальних прав як позивача.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.04.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід судді залишено без задоволення. При цьому суд виходив з того, що згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України заява про відвід належним чином не вмотивовані, відсутні підстави для задоволення заяви про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

18.04.2024 року позивач в третій раз звернувся з заявою про відвід головуючого судді Янцовської Т.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 позивачу було повернуто заяву про відвід судді.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заява про відвід позивача містить образливі вислови на адресу суду (судді), що є зловживанням процесуальним правом, та навів правові висновки, що були висловлені з цього приводу у постановах Верховного Суду

Вищенаведене свідчить, що ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявою про відвід судді Янцовської Т.М., які були судом залишені без задоволення з огляду на їх необґрунтованість.

Статтею 44 ЦПК України на сторони покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

У розумінні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ, або Суд) звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи п.п. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

У свою чергу Велика Палата Верховного Суду (постанова від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, постанова від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19) висловлювала правові висновки, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України обґрунтовано покликався на вказані правові висновки касаційному суду, які є релевантними до обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 11 ЦПК України зазначено про те, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.

Так, вказана норма ст. 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, які передбачені у ст. 2 ЦПК України.

У ст.10 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на свободу вираження поглядів, однак це право може бути обмежено у передбачених законом випадках та з легітимною метою, без дискримінації. Здійснення цієї свободи, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду, ч. 2 ст. 10 загаданої Конвенції.

У даному випадку суд визнав зловживанням процесуальним правом наведені у заяві про відвід висловлення про те, що суддя є злочинцем та рецидивістом, оскільки вона на думку заявника неодноразово порушує його процесуальні права, та врахував, що заява про відвід не була складено державною мовою, і з цих підстав залишив її без розгляду.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Колегія суддів погоджується з тим, що зазначення позивачем ОСОБА_1 у заяві про відвід судді про те, що вона є злочинцем та рецидивістом, які під собою не містять мінімально допустимого у таких випадках обґрунтування наявними рішеннями судів з цього приводу, - є образливими та виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики у розумінні ст. 10 Конвенції, яка у цивільному судочинстві реалізується у формі відповідних процесуальних заяв та зауважень на дії головуючого, з відповідними вимогами щодо їх змісту. Такі висловлювання на адресу головуючого судді, яка у справі діє як представниця судової влади від імені суду, порушує визначені у вказаній нормі ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 6 Конвенції права на справедливий суд гарантії правосуддя, згідно яких суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу, за своїм змістом є неприпустимим впливом на функціональну незалежність суду, а тому з метою забезпечення основного завдання цивільного судочинства у даному випадку були відповідно до закону обмежені судом з легітимною метою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. У ч. 2 ст. 75 ЦПК України визначено, що перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду, якщо учасник справи з поважних причин не може запросити його самостійно, що узгоджується з принципом пропорційності, ст. 11 цього ж Кодексу.

Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані до суду лише державною мовою. Якщо позивачу для цього потрібний перекладач, або професійна правнича допомога адвоката, який має володіти державної мовою, - він не позбавлений права її отримати самостійно відповідно до Закону України «Про адвокатуру».

Доводи скарги про обмеження судом його права доступу до суду, дискримінацію по відношенню до нього - є безпідставними, оскільки допустимим та належними у розумінні ст. 76 ЦПК України доказами не підтверджені, а застосовані судом вимоги щодо змісту заяви про відвід ґрунтуються на вищевказаних нормах цивільного процесуального та матеріального права та є однаковими для усіх учасників справи, без винятку. Суд при розгляді заяв про відвід, які були подані в межах 3-денного строку, відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, має визначені у вказаній нормі повноваження розглядати їх по суті, без передачі на розгляд іншому судді у передбаченому ст. 33 цього ж Кодексу порядку. Норма ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» у даній процесуальній ситуації не застосовується, оскільки відповідно до ст. 1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Наведені з цього приводу доводи скарги також є безпідставними.

Інші доводи скарги на законність висновків суду щодо зловживання правом на відвід - не впливають.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно ч.ч. 3, 5 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Вказані норми ст. 39 ЦПК України спрямовані на пріоритетне виконання основного завдання цивільного судочинства, визначеного у ст. 2 ЦПК України, умисне використання права на відвід всупереч вказаних норм цивільного процесуального права за основного завдання цивільного судочинства - є зловживанням правом, якому суд відповідно до ст. 44 ЦПК України має запобігати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не виконує процесуальний обов`язок звернення до суду на державній мові, який ґрунтується на законі та відповідає вимогам щодо правової визначеності, стосується кожного учасника справи без винятку, спрямований на забезпечення права на доступ до суду на рівних умовах з метою виконання основного завдання цивільного судочинства, за відсутності з цього приводу доказів про інше - не накладає на позивача надмірний процесуальний тягар, а тому суд першої інстанції обґрунтовано розцінив таку його процесуальну поведінку, як зловживання правом на відвід.

Враховуючи вищенаведене, судом було відповідно до вказаних норм цивільного процесуального та матеріального права правильно залишено заяву позивача ОСОБА_1 про відвід без розгляду. Таке судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 подати нову заяву про відвід у належній формі та змісту, що не виходять поза межі легітимного використання своїх процесуальних прав з метою, яка зазначена у ст. 2 ЦПК України та є пріоритетною для суду та учасників процесу.

Наведене свідчить, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, а тому відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене судове рішення без змін.

З цих же мотивів колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали на адресу суду.

Оскільки було розглянуто лише процесуальне питання, а не спір по суті, питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П. Пилипчук.