Провадження №2/760/914/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Усатової І.А..
за участю секретаря - Омелько Г.Т.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, суд
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить змінити спосіб стягнення аліментів з частини від усіх видів заробітку/доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття на тверду грошову суму в розмірі 5 000, 00 грн. щомісяця.
Посилається в позові на те, що 17 серпня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний рішенням Краматорського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року.
Від шлюбу мають малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що у зв`язку з вторгненням рф вона змушена була двічі тікати від війни, спочатку з Макіївки, будь-якого доходу вона не має.
Натомість відповідач працює у Польщі, має дохід, вважає, що його матеріальний стан дозволяє йому надавати кошти у більшому розмірі ніж передбачено рішенням суду.
З 8 грудня 2022 року відповідач є платником аліментів на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 04 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва
Стягнута з відповідача сума аліментів явно не забезпечує нормальний розвиток дитини.
У зв`язку з тим, що вона не працює, для безпеки сина була вимушена виїхати за межі країни, не може забезпечити потреби дитини.
Відповідач приховує доходи, тому визначений розмір аліментів в частці підлягає зміні та вираженню твердій грошовій сумі.
Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 29.11.2023 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу оголошено про виклик на сайті суду.
Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Однак, представник позивача - адвокат Коваленко А.В. подала до суду заяву, в якій вказала, що просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
На виконання даної вимоги закону, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про розгляд справи.
Повідомлення про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомленням.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення в справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони з 17 серпня 2013 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Краматорського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 04 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття..
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13.
Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року становить 2 618, 00 гр.
Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.
Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.
За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідач, не надавши відзиву на позов, заперечень проти позову не висловив і про неможливість утримувати дитину не заявив.
Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.
Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.
Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.
Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що вся відповідальність, пов`язана з вихованням, утриманням та забезпеченням належних умов життя та розвитку сина сторін тривалий час покладена на позивачку, як матір. Крім того зазнає, що життєві обставин змусили змінити місце проживання та виїхати за межі країни.
У свою чергу, обов`язки відповідача, як батька, зводяться лише до сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду.
У той же час, відповідач є здоровою та працездатною особою, може працювати та утримувати свою неповнолітнього сина, не покладаючись лише на її проживання з матір`ю, яка несе весь тягар з її утримання.
Крім того, будь-яких інших обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти в приведеному позивачкою розмірі, відповідач не привів.
За змістом ч.2 ст. 182 СК України / в редакції в редакції Законів № 2037-VIII від 17.05.2017, № 2475-VIII від 03.07.2018 / мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі..
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
- інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру аліментів, який просить стягнути позивачка, не надав, і щодо наявності будь-яких обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів, не повідомив.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі розмірі 5000 грн .
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначає, що з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 грн.
Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. на користь держави.
Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 183, 184, 191, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 / адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / 1073,60 грн. судового збору на користь держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. А. Усатова