КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

23 травня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/1594/22

Апеляційне провадження № 22-з/824/802/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних у розмірі 119 243,20 грн. за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 22 січня 2019 року по 22 січня 2022 року, що утворились після ухвалення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, та 1 121,78 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 238, 240-243).

Не погодившись з рішенням районного суду, 11 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальчук О.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 2 а.с. 1-6, 49-55).

Постановою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року - залишено без змін (т. 2 а.с. 121-127).

23 квітня 2024 року Київським апеляційним судом отримано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Аваєвої Н.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якій остання просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 8 000,00 грн. (т. 2 а.с. 131-133).

30 квітня 2024 року до апеляційного суду надійшли письмові заперечення представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М., в яких відповідач заперечував обґрунтованість та співмірність понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, просив відмовити у задоволенні заяви. Крім того, зазначав, що відповідач та його представник не отримали заяву про стягнення судових витрат (т. 2 а.с. 148-157).

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальчук О.М. підтримав подані ним заперечення проти задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу,просив відмовити у задоволенні заяви. Крім того, оскільки відповідач та його представник не отримували заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу, просив відкласти розгляд справи.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси та адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Аваєва Н.В. подала письмову заяву з проханням розглянути заяву за відсутності позивачки та її представника. Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи апеляційним судом 23 травня 2024 року був сповіщений судовим повідомленням до електронного кабінету відповідача 26 квітня 2024 року, тобто завчасно. Представник відповідача - адвокат Ковальчук О.М. був сповіщений 26 квітня 2024 року на адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації доставки адресатам таких повідомлень (т. 2 а.с. 146-147, 163-164, 167-172).

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи представника відповідача - адвоката Ковальчука О.М. про відкладення розгляду справи з посиланням на неотримання заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.

Копія заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Аваєвої Н.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн., разом із додатками до заяви, була доставлена до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ОСОБА_2 23 квітня 2024 року об 16 год. 39 хв., про що є довідка-відповідь № 736190 та квитанція № 941952 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 140-141).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року призначений розгляд заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Аваєвої Н.В. про ухвалення додаткового рішення на 23 травня 2024 року, про що 26 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Ковальчук О.М., кожний окремо, були сповіщені завчасно і встановленим порядком. При цьому, судом апеляційної інстанції забезпечений розгляд справи в режимі відеоконференції за клопотанням представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 суд виходив із того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до положень частини 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Аваєва Н.В. просила стягнути з апелянта судові витрати, які понесла позивач у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції. Заявила, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (т. 2 а.с. 105-109).

Протягом п`яти днів після прийняття постанови, 23 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Аваєва Н.В. направила до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій остання просила стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн. (т. 2 а.с. 131-133).

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат надала копію договору № 96 про надання правової допомоги від 26 червня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Аваєвою Н.В. (а.с. 138-139); копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № б/н від 26 червня 2023 року (т. 2 а.с. 137); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН № 000483 (т. 2 а.с. 134); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1420437 (т. 2 а.с. 142); копію акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору б/н від 26 червня 2023 року (т. 2 а.с. 136); копію рахунку-фактури № 20240422/01 від 22 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 143).

Так, згідно з п. 1.1. договору № 96 про надання правової допомоги від 26 червня 2023 року виконавець згідно з цим договором зобов`язується надати замовнику правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти надану правову допомогу.

Розділом 3 договору визначено умови оплати послуг.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість правової допомоги, що надається за цим договором виконавцем, узгоджена сторонами та сплачується замовником на підставі виставлених виконавцем рахунків.

Вартість допомоги (гонорар) по конкретним судовим справам, кримінальним провадження, виконавчим провадженням може визначатись у встановленому сторонами договору у фіксованому розмірі, який визначається у Додатковій угоді до договору (а.с. 138-139).

Додатковою угодою від 13 січня 2024 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 26 червня 2023 року сторони узгодили вартість правової допомоги (гонорару) у фіксованому розмірі по справі № 753/1594/22 (провадження № 22-ц-824/6912/2024), а саме в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн., що включає:

- участь в судовому засіданні - 4 000,00 грн.;

- ознайомлення з апеляційною скаргою, підготування та подання відзиву, інших процесуальних заяв і клопотань у провадженні - 4 000,00 грн. (т. 2 а.с. 137).

З акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору б/н від 26 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 надано юридичні послуги у справі № 753/159/22 (провадження № 22-ц/824/6912/2024) в суді апеляційної інстанції на суму визначену додатковою угодою до договору від 13 січня 2024 року, яка склала 8 000,00 грн. (т. 2 а.с. 136).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

30 квітня 2024 року до суду надійшли заперечення на клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу від представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М., в яких останній просив, враховуючи принципи обґрунтованості, пропорційності, а також факт не надсилання примірника заяви відповідачу, залишити без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 148-154).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Апеляційний суд оцінив заявлений розмір витрат на правову допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат та дійшов висновку, що сума витрат, яку позивач просить стягнути з відповідача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу - є завищеною.

Зокрема, апеляційний суд вважає, що розмір витрати на правничу допомогу щодо ознайомлення з апеляційною скаргою, підготування та подання відзиву, інших процесуальних заяв та клопотань є завищеним, оскільки на момент підготовки відзиву на апеляційну скаргу правова позиція позивача вже була сформована та не потребувала додаткового вивчення обставин справи, збору доказів та вивчення законодавства. Тому, колегія суддів приходить до висновку про зменшення вартості витрат на правничу допомогу щодо ознайомлення з апеляційною скаргою, підготування та подання відзиву, інших процесуальних заяв та клопотань з 4 000,00 грн. до 3 000,00 грн.

Також, з протоколу судового засідання від 18 квітня 2024 року вбачається, що судове засідання розпочалось о 12 год. 01 хв., а закінчилось о 12 год. 17 хв., тобто судове засідання тривало 16 хв.

При цьому, колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21).

Проте, заявлений розмір витрат щодо участі у судовому засіданні в розмірі 4 000,00 грн. є завищеними, тому, колегія суддів приходить до висновку про зменшення вартості вказаних витрат з 4 000,00 грн. до 3 000,00 грн.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М., що заявником не було направлено на адресу відповідача та його представника копії заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, як на підставу для залишення вказаної заяви без розгляду, оскільки до матеріалів заяви представником ОСОБА_1 - адвокатом Аваєвою Н.В. додано квитанцію № 941952 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС - ОСОБА_2 від 23 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 141).

Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, засад розумності і справедливості, та враховуючи заперечення представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М., апеляційний суд визначає до стягнення суму витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 6 000,00 грн., яка є співмірною зі складністю цієї справи, часом розгляду справи та наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а також відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 травня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова