КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/24157/23

номер провадження: 22-ц/824/1011/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Цуран С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року у складі судді Жовноватюк В.С., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ у місті Києві).

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Вказувала, що вона та померлий чоловік проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про проживання від 30 серпня 2023 року.

Зазначала, що вона після смерті чоловіка звернулась до ГУ ПФУ у місті Києві із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, однак отримала рішення № 33 від 06 вересня 2023 року про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю документів про її реєстрацію (проживання) за однією адресою з померлим годувальником на дату його смерті.

Вказувала, що вона є непрацездатною особою, перебувала на утриманні свого чоловіка та отримує пенсію, розмір якої значно менший ніж розмір пенсії ОСОБА_2 , тобто пенсія померлого чоловіка була основним джерелом доходу та засобом для існування заявниці, що підтверджується довідкою про доходи (розмір пенсії) від 07 листопада 2023 року, довідкою за формою ОК-5 від 07 листопада 2023 року та довідкою про розмір пенсії померлого чоловіка від 08 листопада 2023 року.

Зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника має юридичне значення для неї, оскільки дозволить їй використати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю її з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника.

Ухвала судді першої інстанції мотивована тим, що встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника необхідно заявниці для отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак право на отримання пенсії може оспорюватись іншою особою, а тому заява не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки в даному випадку існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з ухвалою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення суддею норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для відмови у відкритті провадження по справі суддею першої інстанції визначено наявність спору про право, однак в оскаржуваній ухвалі необґрунтовано на підставі чого вбачається спір про право.

Вказує, що вона подала достовірні дані про те, що встановлення факту породжує для неї юридичні наслідки і не пов`язане із спором про право. Також нею надано суду докази того, що вона перебувала на повному утриманні померлого та його пенсія є основним джерелом існування і виклала відповідні доводи.

Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 та факту перебування на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй необхідно для подання до ГУ ПФУ у місті Києві переведення її на пенсію по втраті годувальника.

Вказує, що факт її перебування на утриманні померлого є таким, що має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Спір про право в даному випадку відсутній.

Заінтересована особа не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ГУ ПФУ у місті Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялась шляхом направлення 02 квітня 2024 року судової повістки на офіційну електронну адресу, яка того ж дня була доставлена, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За таких обставин заінтересована особа вважається належним чином повідомленою про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку представника ГУ ПФУ у місті Києві такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Негоди К.О., які просили апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала судді першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника, суддя першої інстанції керувався ч.4 ст.315 ЦПК України й виходив із того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитися не можна, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), актовий запис №14860.

З акту про проживання від 30 серпня 2023 року слідує, що заявниця та ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Відповідно до довідки про доходи №7147 8218 0813 0149 від 07 листопада 2023 року, сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року складає 27 232 грн 34 коп. (а.с. 46).

З довідки від 08 листопада 2023 року, виданої ГУ ПФУ в місті Києві, вбачається, що сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2022 року по 01 серпня 2023 року складає 223 162 грн 26 коп. (а.с. 43).

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у місті Києві із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №33 від 06 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю документів про її реєстрацію (проживання) за однією адресою з померлим годувальником на дату його смерті (а.с. 31).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відповідно до ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника їй необхідне для переведення її на пенсію по втраті годувальника.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника з тих підстав, що із заяви вбачається спір про право, суддя першої інстанції належним чином не врахував наведених вище норм та не зазначив, хто саме є іншою особою, яка б оспорювала право ОСОБА_1 на отримання пенсії, тобто не встановила між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 провадження (№61-39374св18); від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження №61-872св21); від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження №61-13709св20); від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126 св 22).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки судді першої інстанції про наявність спору про право, є передчасними.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: