Справа №521/5755/21
Провадження №2/521/112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів Черненко Я.О., Бодрухіної К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент» про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому, після зміни предмету позову і зменшення позовних вимог просить: -

Розділити житловий будинок АДРЕСА_1 , що був набутий та реконструйований за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

Виділити у натурі та визнати за ОСОБА_1 , право приватної власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною пл. 156,1 кв. м (в. т. ч. житловий 35,9 кв. м) у складі наступних приміщень (схема додаток висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3 позначено жовтим кольором):

13 санвузол площею 2,8 кв. м.;

14 топочна площею 14,0 кв. м.;

15 пральна площею 10,8 кв. м.;

16 кухня площею 11,5 кв. м.;

17 вітальня площею 72,9 кв. м.;

18 житлова 18,3 кв. м.;

19 коридор 3,3 кв. м.;

20 санвузол 4,9 кв. м.;

21 житлова 17,6 кв. м.;

Загальною площею : 156,1 кв. м.

Реальна частка становить: 48/100, що на 2/100 менше ідеально належної частки.

Виділити у натурі та визнати за ОСОБА_2 , право приватної власності на частину вищевказаного житлового будинку загальною пл. 167,6 кв. м (в. т. ч. житловий 36,0 кв. м.) у складі наступних приміщень (схема додаток висновку судової будівельно-технічної експертизи №3 позначено синім кольором

1 коридор площею 10,6 кв. м.;

2 коридор площею 12,5 кв. м.;

3 санвузол площею 3,1 кв. м.;

4 гардеробна площею 7,4 кв. м.;

5 душова площею 5,1 кв. м.;

6 сауна площею 4,4 кв. м.;

7 кабінет площею 15,9 кв. м.;

8 гардеробна площею 13,9 кв. м.;

9 житлова площею 20,1 кв. м.;

10 санвузол площею 2,8 кв. м.;

11 ванна кімната площею 10,2 кв. м.;

12 гараж площею 61,6 кв. м. .;

Загальною площею 167,6 кв. м.

Реальна частка становить: 52/100, що на 2/100 більше ідеально належної частки.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання реєстраційних та сервісних служб зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на зазначену частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 у користування частину присадибної земельної ділянки, площею 0,0940 га, кадастровий номер: :47:011:0028, за адресою: АДРЕСА_2 , з боку вул. Платанова, який зображений у додатку 2 варіанті розподілу земельної ділянки висновку судової будівельно-технічної експертизи жовтим кольором, із організацією нового входу у житловий будинок.

Виділити ОСОБА_2 у користування частину присадибної земельної ділянки, площею - 0,0940 га, кадастровий номер: :47:011:0028, за адресою: АДРЕСА_2 , з боку вул. М. Бажана, який зображений у додатку 2 варіанту розподілу земельної ділянки висновку судової будівельно-технічної експертизи синім кольором, із збереженням існуючого входу у житловий будинок.

Встановити межі, що відокремлюють вказані земельні ділянки згідно до наведеного у дослідницькій частині висновку судової будівельно-технічної експертизи і графічно відображених у додатку №2 Варіанті розподілу земельної ділянки пл. 1126 кв. м. при домоволодінні АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість частки автомобіля марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 360 000,00 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини ринкової вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент», станом на момент розірвання шлюбу у розмірі 16 705 000,00 грн.

Позов обґрунтований наступними обставинами. З 23 вересня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі сторонами було набуто право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що в цілому складається з одного житлового будинку з черепашнику, загальною площею - 54,6 кв. м., в тому числі житловою площею - 29,0 кв. м., означеного на схематичному плані літерою «А» і господарських споруд : «Б», «Д» - літні кухні, «В» - вбиральня, «Г» - гараж, «Е» - сарай, «Ж»,«З» - навіси, №2-5 - огорожа, І - вимощення, що розташовані на земельній ділянці площею - 0,0940 га, кадастровий номер: :47:011:0028, яка знаходиться у фактичному користуванні, на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Гуляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1211.

Позивач вказує, що придбаний житловий будинок знаходився в антисанітарному та непридатному для проживання сім`ї стані, в зв`язку із чим було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт у вигляді реконструкції від 2017 року. Ринкова вартість побудованого будинку складає 596 500 (п`ятсот дев`яносто шість п`ятсот) доларів США, що згідно курсу НБУ на момент подачі позову становить 16 678 140 гривень.

У період шлюбу, 03.06.2008 року позивачем, спільно з відповідачем, в інтересах сім`ї, було створено підприємство: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо- Комерційне Підприємство «Елемент» (код ЄДРГІОУ 35930611) та внесено до уставного фонду даного підприємство спільні грошові кошти в розмірі 300 000,00 гривень. Разом з тим, спираючись на довірливі відносини між подружжям, сторонами було вирішено зареєструвати вказане підприємство на ОСОБА_2 та вказати його власником підприємства з часткою 100%. В подальшому відповідача було призначено на посаду директора ТОВ «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент». ТОВ «Виробничо-Комерційне підприємство «Елемент» є прибутковим підприємством та відповідач, як власник, отримує дохід з даного підприємства. У період з 03.06.2008 року по 01.04.2021 року ОСОБА_2 було отримано відповідний дохід, у якості власника підприємства ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Елемент», 50% якого позивач вважає необхідним стягнути на свою користь.

Крім того, 23.07.2016 року подружжям було придбано автомобіль марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . З лютого 2021 року стосунки сторін ускладнилися, що привело до розпаду сім`ї. На теперішній час сторони не підтримують спільних сімейних відносин та не пов`язані спільним побутом. Шлюб до теперішнього часу не розірваний. При розірванні шлюбних відносин сторони не дійшли до домовленості щодо розподілу вищевказаного майна, у зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Під час підготовчого провадження сторона позивача позов підтримала.

Під час підготовчого провадження сторона відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти позову. Представник відповідача надав відзив на позов, який обґрунтований тим, що спірний об`єкт нерухомого майна відсутній, як об`єкт права власності, оскільки не введений (не прийнятий в експлуатацію) у відповідності до законодавства України та не існує як об`єкт цивільних прав та обов`язків. Придбаний подружжям будинок АДРЕСА_2 було демонтовано, та на його місці розпочато створення нового об`єкту будинку загальною площею 322.38 кв. м., житловою площею 138,92 кв. м., який не введено в експлуатацію і право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку. В зв`язку із чим не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про виділ в натурі частки будинку та визнання права власності на неї.

Обґрунтовуючи заперечення, представник відповідача зазначає, що створення (спорудження) спірного будинку відбувалось за кошти батька відповідача ОСОБА_5 , а саме подружжя під час шлюбу проживало в окремому будинку, який також належав батьку відповідача, та знаходиться поруч із будинком ОСОБА_5 . Що стосується вартості незавершеного будівництва у розмірі 596 500 доларів США, то відповідач зазначає, що вказана сума не підтверджена належними та допустимими доказами. Позовні вимоги про виділ у користування частини присадибної ділянки площею 0,0940 га на думку сторони відповідача не підлягають задоволенню в зв`язку із тим, що є похідними від вимог щодо поділу будинку, які задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 50% доходів, отриманих як власника ТОВ «ВКП «Елемент» за період з 03.08.2008 року по 01.04.2021 року, представник відповідача зауважив на тому, що відповідач не отримував вказаний дохід, а саме питання розподілу прибутку господарського товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів господарського товариства.

Позивачем під час підготовчого провадження було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що будівництво спірного житлового будинку було завершено в 2021 році, готовність до експлуатації його 100%. Прийнявши рішення про розірвання шлюбу, відповідач навмисно затягував оформлення документів про здачу побудованого житлового будинку до експлуатації та реєстрації права власності, в зв`язку із чим позивач із дітьми не має можливості його використовувати.

Представником відповідача надано заперечення, в яких зазначено, що твердження позивача про 100% готовність будинку до експлуатації не відповідає дійсності, так як декларація про готовність об`єкта до експлуатації учасниками справи не складалась, органами державного архітектурно-будівельного контролю не реєструвалася та в матеріалах справи відсутня.

У відкрите судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент» у відкрите судове засідання не з`явився, пояснення щодо позову або відзиву не подав, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи до суду не подав.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково з наступних підстав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із поділом майна подружжя, а тому регулюються Главою 8 СК України.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1670, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 ( т. 1 а. с.16).

Від шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 (т. 1 а. с. 17) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 (т. 1 а. с. 18).

Позивачем зазначено, та не заперечувалось відповідачем, що під час шлюбу подружжям придбано автомобіль марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

За час перебування у шлюбі 23 грудня 2014 року сторонами придбано житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 54,6 кв. м., в тому числі житловою площею 29,0 кв. м., кадастровий номер земельної ділянки::47:011:0028, яка знаходиться у фактичному користуванні. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року, який засвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Гуляєвою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 5-1217 (т. 1 а. с. 19).

Право власності на вказаний будинок в той же день зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а. с. 20).

21.07.2017 року до Управління ДАБК Одеської міської ради надійшло від ОСОБА_2 повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Із зазначеного повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено про початок виконання будівельних робіт у вигляді реконструкції житлового будинку без змін геометричних розмірів фундаментів у плані, поштова/будівельна адреса: АДРЕСА_3 ., вид будівництва реконструкція. Код об`єкта 1110.3,. проектна документація розроблена ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД» та затверджена замовником ОСОБА_2 від 18.07.2017 р. Відомості щодо земельної ділянки в повідомленні не зазначено відповідно до п. 7 постанови КМУ від 13.04.2011 р. № 466, згідно якого не зазначаються відомості щодо земельної ділянки у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту об`єктів будівництва без змін зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані (т. 1 а. с. 21-22).

На підставі ухвали суду від 06.10.2021 року Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз було доручено проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта № 21-6201/6222 від 29.11.2022 року (т. 3 а. с. 4 20) ступінь проведення (готовності) реконструкції житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 складає 79%.

Досліджувальна частина висновку експерта містить роз`яснення, щодо визначення технічної можливості розподілу будинків незакінчених будівництвом. Так, відповідно до п. 3.4.1 висновку вирішальними факторами при визначенні можливості розподілу будинку являються: - Рівень готовності будинку; можливість облаштувати окремі ізольовані квартири, згідно з вимогами БНіП, після добудови будинку або змінення запланованого планувального рішення будинку; технічний стан збудованих несучих конструктивних елементів; міцність, жорсткість, їх спроможність сприймати додаткові навантаження і зберігати статичну непорушність в разі змінення запланованого планувального рішення об`єкту дослідження; визначення технічної можливості реального розподілу будинків незакінчених будівництвом.

П. 3.5.2. висновку передбачає, що реальний розподіл будинку незакінченого будівництвом неможливий, коли: рівень готовності будинку менший ніж 55% (незбудовані всі несучі конструктивні елементи житлового будинку); нема можливості облаштувати окремі ізольовані квартири, згідно з вимогами БНіП; після добудови будинку або змінення запланованого планувального рішення будинку; незадовільний технічний стан збудованих несучих конструктивних елементів будинку; недостатня їх міцність, жорсткість, їх спроможність сприймати додаткові навантаження і зберігати статичну непорушність в разі змінення запланованого планувального рішення об`єкту дослідження.

Загалом житловий будинок характеризується якісно виконаними будівельними роботами, обладнаний системами водопроводу, каналізації, газифікований; виконано роботи з влаштування кондиціювання, теплих підлог, електропроводки. Відповідно до чинного законодавства, незавершений будівництвом житловий будинок розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд «присадибна ділянка», з відсотком готовності 79% дозволяє здати об`єкт в експлуатацію.

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови КМУ № 461 від 13.04.2011 р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», в редакції на час виникнення правовідносин, житлові будинки, побудовані за кошти юридичних та фізичних осіб, можуть прийматися в експлуатацію без виконання внутрішніх опоряджувальних робіт у квартирах та збудовано-прибудованих приміщеннях, які не впливають на експлуатацію будинків, якщо це обумовлено договором про будівництво, за умови відповідності їх санітарним, протипожежним та технічним вимогам. Перелік внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, визначається Міністерством будівництва та житлово-комунального господарства.

Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Матеріали справи та встановлені фактичні обставини не дають суду підстав вважати, що реконструкція спірного житлового будинку має ознаки самовільного будівництва, що перешкоджало би його поділу в судовому порядку із визначенням часток кожному із співвласників.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил та підлягати поділу між ними.

Якщо подружжя спільно будували будинок, суд, за визначених умов має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Висновком експерта №21-6201/6222 від 29.11.2022 на розгляд суду запропоновано найбільш доцільний варіант розподілу спірного будинку в ідеальних частках співвласників, за яким кожному із співвласників запропоновано до виділу ізольована частина житлового будинку з самостійним входом на ділянку з боку вилиць ОСОБА_6 та Платанова, згідно з яким в особисте користування одного співвласника з часткою запропоновано виділити частину житлового будинку загальною площею 156,1 кв. м. (в т. ч. житлової 35,9 кв. м.), реальна частка становить 48/100, що на 2/100 менше ідеально належної частки.

В особисте користування другого співвласника з часткою запропоновано виділити частину житлового будинку загальною площею 167,6 кв. м. (в т. ч. житлової 36,0 кв. м.), реальна частка становить 52/100, що на 2/100 більше ідеально належної частки.

В додатку № 4 до висновку визначено відсоток технічної готовності виходячи з питомої ваги конструктивних елементів, згідно якого основні конструктивні елементи, такі, як фундамент, стіни, колони та перегородки тощо готові на 100%.

Питання щодо здійснення реконструкції (будівництва житлового будинку) під АДРЕСА_2 з дотриманням будівельних норм та правил було поставлено судом перед експертом для вирішення, однак в зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не здійснив оплату, експертиза по цьому питанню проведена не була.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, встановлені обставини та аналіз правових норм, якими регулюються спірні відносини дають суду підстави дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток та підлягає поділу.

Великою Палатою Верховного Суду викладено висновок у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 про те, що до прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив частини четвертої статті 403 ЦПК України, якою передбачено таку підставу передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше викладеному рішенні ВП ВС, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 154/3029/14-ц.

Задовольняючи позов в цій частині, суд зауважує на тому, що висновком експерта № 21-6201/6222 від 29.11.2022 року встановлена можливість поділу незакінченого будівництвом будинку, що унеможливлює визнання за сторонами права власності на відповідні будівельні матеріали. Крім того, такі позовні вимоги стороною позивача не заявлялися, та не були з підстав диспозитивності цивільного процесу предметом дослідження.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України (ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказує, що не може реалізувати своє право на користування спірним будинком, в якому вона має намір проживати із дітьми сторін, та не має можливості вирішити спір між сторонами в позасудовому порядку, так як відповідач ухиляється від вводу будинку в експлуатацію з подальшою реєстрацією права власності.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 1,2 та 4 ст. 10 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірне майно, збудоване шляхом реконструкції за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від здачі будинку в експлуатацію, позивач обрала єдиний можливий, правильний та ефективний спосіб захисту своїх законних прав та інтересів, а тому наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на 1/2 частину збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку.

При цьому, належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, ОСОБА_2 не надано.

Надана відповідачем копія зошиту із записами про отримання коштів відповідачем на будівництво від його батька ОСОБА_5 (т. 2 а. с. 13-41) судом не приймається, як належний доказ, так як зошит не містить ідентифікуючих ознак, які могли би достовірно підтвердити те, що зошит належить саме ОСОБА_2 , що записи в зошиті зроблені особисто ОСОБА_2 і що вони підтверджують отримання грошових коштів саме від батька відповідача ОСОБА_5 при цьому, оригінал зошиту суду для огляду стороною відповідача наданий не був.

Наданий відповідачем висновок експерта ОСОБА_7 № 001/2023 від 10.03.2023 року (т. 4 а. с. 34) на підтвердження того, що будівництво спірного будинку проводилось за грошові кошти батька відповідача судом також не приймається.

На вирішення будівельно-технічної експертизи поставлені питання щодо переліку, обсягу та вартості робіт з реконструкції спірного житлового будинку, з урахуванням наявної проектної документації та накладних, рахунків тощо на ОСОБА_2 та на ОСОБА_5 .

Надаючи відповіді на вказані питання експерт вийшов за межі своєї компетенції та вдався до оцінки доказів, що є виключно повноваженнями суду при розгляді справи.

Що стосується питань щодо відсотку вартості загальновиконаних обсягів будівельних робіт з реконструкції спірного будинку фактично виконаним будівельним роботам з урахуванням закупівлі матеріалів та укладених договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , то суд зауважує, що на дослідження експерту представником відповідача надані не всі документи, які були в розпорядженні експерта ОНДІСЕ, що могло зумовити різницю у визначенні готовності будинку.

Підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу автомобіля марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч.4 ст. 71 СК України).

Аналізуючи обставини справи та норми права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що автомобіль марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та підлягає поділу в порядку ст. ст. 69-71 СК України шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на вказаний автомобіль із присудженням позивачу грошової компенсації в розмірі 360 000 грн.

Заперечень щодо суми компенсації від сторони відповідача до суду не надійшло, а тому, враховуючи загальні ринкові ціни на тотожні автомобілі, суд погоджується із вимогами позивача у цій частині та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про виділення сторонам у користування по частці присадибної земельної ділянки, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості та встановлення меж, що відокремлюють вказані земельні ділянки також підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 , придбаний сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року розташований на земельній ділянці площею 0.0940 га, кадастровий номер земельної ділянки: :47:011:0028, яка знаходиться у фактичному користуванні. Право користування на зазначену земельну ділянку перейшло до сторін, як співвласників спірного будинку в порядку статті 120 ЗК України в редакції, яка діяла на час придбання спірного будинку.

З дослідницької частини висновку експерта № 21-6201/6222 від 29.11.2022 року вбачається, що в результаті аналізу, обробки та співставлення геодезичних даних, наявних в матеріалах цивільної справи, а також даних, отриманих при обстеженні на місці, враховуючи наявність кутової ділянки з незмінними кордонами із суміжними ділянками домоволодінь по АДРЕСА_4 , загальна площа спірної ділянки складає 1126 кв. м. Ідеально, виходячи з меж та фактичної площі земельної ділянки по АДРЕСА_2 рівною 1126 кв. м., співвласникам з часткою по належить земельна ділянка по 563 кв. м. (1126*1/2).

Висновком експерта на розгляд суду запропоновано один варіант розподілу земельної ділянки площею 1126 кв. м., що забезпечує найбільш раціональне його використання, а також рівний розподіл площі земельної ділянки між співвласниками з часткою . І-му співвласнику пропонується виділити ділянку пл. 563 кв. м. з боку вул. Платанова. ІІ-му співвласнику пропонується виділити ділянку пл. 563 кв. м. з боку вул. М. Бажана.

Варіант пропонується для відновлення затверджених меж з урахуванням збільшення площі земельної ділянки і передбачає два ізольованих входи на територію виділених частин: - з боку вул. Платанова для І-го співвласника та збереження існуючого входу у житловий будинок. з боку АДРЕСА_2 для ІІ-го співвласника та збереження існуючого входу у житловий будинок.

Здійснюючи виділ (поділ) спільного майна, суд враховує не усталений порядок користування майном, а розмір часток та технічну можливість виділу (поділу), так щоб це найбільше відповідало ідеальним часткам співвласників. (ВС КЦС, справа №712/1852/19 від 15.02.2023 р.)

Також дослідницька частина висновку визначає межі, що відокремлюють земельні ділянки особистого користування співвласників із відповідним описом.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Враховуючи викладено, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, так як позовні вимоги про виділення сторонам у користування по частці присадибної земельної ділянки, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості та встановлення меж, що відокремлюють вказані земельні ділянки є обґрунтованими та законними, а позивачем обрано правильний та ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 просила також стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину ринкової вартості частки в статутному капіталі та грошових коштів, отриманих відповідачем в якості доходу від діяльності ТОВ «ВКП « Елемент» в розмірі 16 705 000,00 грн. Позовна заява і цій частині мотивована стороною позивача тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі відповідач здійснював підприємницьку діяльність, а тому доходи, отримані ним у цей період є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу між ними.

ОСОБА_1 зазначає, що в період шлюбу, 03.06.2008 року подружжям було створено підприємство: ТОВ «ВКП «Елемент» та внесено до статутного фонду даного підприємства спільне сумісне майно подружжя грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн. В подальшому ОСОБА_2 був вказаний єдиним засновником підприємства та власником підприємства з часткою 100% та призначено на посаду директора.

Судом встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність та отримував доходи, як суб`єкт господарювання, що підтверджується інформацією, наданою Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області (т. 1 а. с. 176-233, т. т. 5-7, т. 8 а. с. 1-132).

Інформації щодо відкритих рахунків у банківських установах на ім`я ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що не дає можливість суду встановити розмір наявних на час розгляду справи грошових коштів, отриманих у вигляді доходу ТОВ «ВКП «Елемент».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положення статей 355, 368, 369 ЦК України, статей 60, 65 СК України визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, зокрема, грошовими коштами, а саме те, що чоловік та дружина розпоряджаються таким майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні правочинів одним з подружжя.

Тому доводи сторони позивача про те, що частина доходу ОСОБА_2 , отримана ним від діяльності ТОВ «ВКП «Елемент» у розмірі 16 705 000,00 грн. використана або збережена відповідачем без відома дружини і не в інтересах сім`ї, а тому ці кошти підлягають поділу між сторонами, є необґрунтованими та не підтвердженими матеріалами справи.

Щодо права ОСОБА_1 , як одного з подружжя, який не є учасником господарського товариства, на половину вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя суд керується наступним.

За змістом статті 115 ЦК України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі.

Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Такий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року, справа № 756/10797/15-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, із висновку експерта № 174 судової економічної експертизи від 21.11.2023 вартість частки в статутному капіталі ТОВ «ВКП «Елемент» становить 300 000,00 грн. (т. 8 а. с. 238-244). Вказані обставини стороною відповідача спростовані в ході розгляду справи не були, в зв`язку із чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача частку в статутному капіталі ТОВ «ВКП «Елемент» в розмірі 150 000,00 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір по справі складає 13166 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду (т. 1 а. с. 1-2), та повинні бути стягнуті з відповідача на його користь.

Відповідно до статті 139 ЦПК України позивачем сплачено проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 12355,92 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (т. 2 а. с. 159), та повинно бути стягнуто з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60-71 СК України, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 89, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 , (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, 65017, м. Одеса, вул. Івана і Юрія Лип, 46 )за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент» (, 65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, к. 14) про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Розділити житловий будинок АДРЕСА_1 , що був набутий та реконструйований за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ), в місті Одесі, загальною пл. 156,1 кв. м (в. т. ч. житловий 35,9 кв. м) у складі наступних приміщень:

санвузол площею 2,8 кв. м.;

топочна площею 14,0 кв. м.;

пральна площею 10,8 кв. м.;

кухня площею 11,5 кв. м.;

вітальня площею 72,9 кв. м.;

житлова 18,3 кв. м.;

коридор 3,3 кв. м.;

санвузол 4,9 кв. м.;

житлова 17,6 кв. м.;

Загальною площею : 156,1 кв. м.

Реальна частка становить: 48/100, що на 2/100 менше ідеально належної частки.

Виділити у власність ОСОБА_2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною пл. 167,6 кв. м (в. т. ч. житловий 36,0 кв. м.) у складі наступних приміщень:

коридор площею 10,6 кв. м.;

коридор площею 12,5 кв. м.;

санвузол площею 3,1 кв. м.;

гардеробна площею 7,4 кв. м.;

душова площею 5,1 кв. м.;

сауна площею 4,4 кв. м.;

кабінет площею 15,9 кв. м.;

гардеробна площею 13,9 кв. м.;

житлова площею 20,1 кв. м.;

санвузол площею 2,8 кв. м.;

ванна кімната площею 10,2 кв. м.;

гараж площею 61,6 кв. м. .;

Загальною площею 167,6 кв. м.

Реальна частка становить: 52/100, що на 2/100 більше ідеально належної частки.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,6 кв. м.

Виділити ОСОБА_1 у користування частину присадибної земельної ділянки, площею 0,0940 га, кадастровий номер: :47:011:0028, за адресою: АДРЕСА_2 , з боку вул. Платанова.

Виділити ОСОБА_2 у користування частину присадибної земельної ділянки, площею - 0,0940 га, кадастровий номер: :47:011:0028, за адресою: АДРЕСА_2 , з боку вул. М. Бажана.

Встановити межі, що відокремлюють земельні ділянки а саме - ділянка ОСОБА_1 пл. 563 кв. м;

- від правої бокової межі на відстані 16,32 м від розподільного паркану із суміжним землекористувачем по АДРЕСА_4 до зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 1,5 м.;

- по лінії продовження по внутрішніх перегородках житлового будинку та розділової стіни з навісом;

- поворот праворуч довжиною 2,0 м.;

- поворот ліворуч довжиною 18,44 м.;

- поворот праворуч довжиною 13,53 м. до перетину із задньою межею з ділянкою суміжного землекористувача по АДРЕСА_4 ;

- поворот праворуч довжиною 37.46 м. уздовж межею з ділянкою суміжного

землекористувача по АДРЕСА_4 до перетину з вуличним роздільним парканом;

- поворот праворуч довжиною 16.32 м до вихідної точки.

Ділянка ОСОБА_2 пл. 563 кв. м:

- від правої бокової межі на відстані 16,32 м від розподільного паркану із суміжним землекористувачем по АДРЕСА_4 до зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 1,5 м;

по лінії продовження по внутрішніх перегородках житлового будинку та розділової стіни з навісом:

- поворот праворуч довжиною 2,0 м;

- поворот ліворуч довжиною 18,44 м;

- поворот праворуч довжиною 13,53 м до перетину з задньою межею з ділянкою суміжного землекористувача по вул. Платанова;

- поворот ліворуч довжиною 7,34 м до перетину з лівої межею з ділянкою суміжного землекористувача по АДРЕСА_2 ;

- поворот ліворуч довжиною 25,71 м. з вуличним роздільним парканом;

- поворот ліворуч уздовж вуличного розподільного паркану та зовнішньої стіни житлового будинку з довжинами відрізків 32,56+2,53+9,55+5,76+2,42+1,98 (м) до вихідної точки.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість частки автомобіля марки «Subaru Outback», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 360 000,00 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «Елемент» у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого рішення є підставою для реєстраційних та сервісних служб зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на зазначену частину житлового будинку АДРЕСА_1 у визначеному Законом порядку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 25 521 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 92 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 27 травня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева