Справа № 201/7677/23
Провадження № 2/201/349/2024
УХВАЛА

щодо питання про призначення експертизи

28 червня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника позивача адвоката Данильченко О.О.,

представника відповідача адвоката Трушева О.П.,

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

27.02.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Пільхом А.В. (діє на підставі ордеру від 06.02.2024 а.с. 44т. 2) заявлене клопотання про проведення судово-економічної експертизи (а.с. 1- 16 т. 2).

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що у висновку судово економічної експертизи №15/16-22 від 29.04.2022, яка проведена у справі № 201/16387/16-ц експерт не зміг відповісти на питання 2, 6, 7 про визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, тому висновок експерта є неповним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 по справі №201/16387/16 постановлено ухвалу, якою призначено судову-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань про реальну процентна ставку та сукупна вартість кредиту за умовами кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007, зміну розміру процентної ставки, розмір погашення заборгованості, черговість (тіло, відсотки, штрафи тощо) направлення банком грошових коштів на погашення заборгованості, розмір відсотків, витрат/збитків банку, прострочених відсотків і заборгованості по тілу кредиту, штрафі, винагород, пені до та після внесення змін до договору, щодо відповідності графіку погашення кредиту умовам. У пункті 7 поставлене питання про розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 14.03.2016 відповідно до первинних бухгалтерських документів.

29.04.2022 проведено судово-економічну експертизу по справі №201/16387/16.

Головним питанням було питання 7 щодо визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 10.02.2016 (дата направлення вимоги банку про повне погашення кредиту). Обґрунтовуючи неможливість надання відповіді на поставлене питання, експерт зазначила, що у додатковому договорі №5 від 22.08.2013, починаючи з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно, суми погашення відсотків і періоди, за які необхідно врахувати нараховані відсотки визначені не чітко, детальний алгоритм розрахунку щомісячного платежу за цей період на дослідження не наданий. При цьому, даний розрахунок має суттєвий вплив для визначення розміру заборгованості за кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007.

Експертом встановлено, що AT КБ «ПриватБанк» не надав детальний розрахунок щомісячного платежу за період починаючи з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно.

AT КБ «ПриватБанк» до матеріалів справи надало лише розрахунки заборгованості, які складені одноособово позивачем і не є первинними документами, у яких відсутня інформація (колонки) про те як та у яких розмірах ОСОБА_1 сплачував тіло кредиту, пеню, прострочену винагороду, винагороду та інше.

Таким чином, є незрозумілим, яким чином банк здійснювало власні розрахунки заборгованості, оскільки первинні бухгалтерські документи не містять жодної інформації про наявність заборгованості у ОСОБА_1 за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно.

Отже, експерт не надав відповідей на поставлені перед ним питання, що свідчить про неповноту його висновку, розрахунки заборгованості банка не відповідають первинним бухгалтерським документам, у матеріалах судової справи відсутні розрахунки заборгованості або експертиза за допомогою яких можливо встановити дійсний розмір заборгованості.

Враховуючи положення ст. 113 ЦПК України, зазначений висновок експерта не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, а тому - є неповним. Тому існує об`єктивна необхідність у проведенні судової експертизи, яка надасть чітку відповідь на питання щодо дійсного розміру заборгованості ОСОБА_1 .

З моменту пред`явлення позивачем вимоги про дострокове погашення боргу кредитний договір припинив свою дію. 10.02.2016 банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення всієї суми боргу, чим змінив терміни повернення кредиту, передбачені кредитним договором. Отже, визначений термін повернення кредиту частинами до 12.10.2027 був змінений позивачем на повернення всією сумою в термін 30 днів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 по справі № 594/2199/15 кредитний договір припинив свою дію з дати заявлення банком вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у позивача відсутні підстави для стягнення відсотків, пені, штрафів після дати заявлення вимоги про дострокове припинення кредитного договору.

Проте банком до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості, в якому містяться відомості про нарахування відсотків, пені, штрафів, що передбачені кредитним договором, після дати заявлення вимоги про дострокове припинення кредитного договору.

Кредитний договір містить в собі положення, які є нікчемними в силу приписів ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Кредитний договір містить нікчемні положення в силу приписів ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови, а саме, пункти 2.2.3, 2.2.9, п.2, п.п.3.6, 3.7, 4.1, 4.3, 7.1, 7.4, 7.5, п.1 додаткової угоди до договору № 2. ОСОБА_1 упродовж дев`яти років сплачував грошові кошти за нікчемними умовами кредитного договору та зазначені кошти не направлялися на погашення тіла кредиту, та процентів, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів».

Отже кредитний договір містить несправедливі умови відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист справи споживачів», у порушення закону кошти ОСОБА_1 , не були направлені на погашення тіла кредиту та процентів, в суму кредиту включено винагороду банку за надання такого кредиту, банком надано розрахунок заборгованості, який взагалі не містить графи сплачених ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Тому є підстави для призначення судової-економічної експертизи для встановлення реальної суми грошових коштів наданих банком за кредитним договором ОСОБА_1 та встановлення реальної суми заборгованості за кредитом на момент заявлення вимог банком про дострокове погашення всієї суми боргу 10.02.2016.

Долучена позивачем до позову довідка розрахунку заборгованості, що складена одноособово позивачем, не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості за кредитним договором на момент звернення позивача до суду (тобто розміру не виконаних відповідачем зобов`язань). Аналогічні положення викладені Верховним Судом в Постанові від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15.

Згідно позицій Верховного Суду у постановах від 19.04.2023 по справі №335/4991/16 нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Так, оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий банком, складений без урахування наведених положень про нікчемність окремих пунктів спірного кредитного договору апеляційний суд в цій справі призначив судово-економічну експертизу. А згідно із позицією Верховного Суду в постанові від 20.07.2022 по справі №343/557/15 нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.

У даному випадку експертиза проводитиметься щодо питання встановлення дійсного розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором. Але умови проведення експертизи будуть більш конкретизованими виходячи з об`єктивних даних встановлених під час проведення експертизи №15/16-22 від 29.04.2022.

На підставі викладеного, просив призначити у цивільній по справі №201/7677/23 судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Який розмір заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року станом на 10.02.2016 року по тілу кредиту, відсоткам, неустойкам (пені та штрафу) з врахуванням фактично здійснених платежів позичальником на користь банку?

Під час здійснення розрахунків використовувати наступні вихідні дані:

а) фактична видана сума в якості кредиту 1 807 651,38 доларів СІЛА;

б) процентна ставка складає - 10,80% річних;

в) ОСОБА_1 за нікчемними умовами кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 сплачено наступні суми:

205221,22 доларів США - як винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,17% від суми виданого кредиту щомісяця відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

82674,85 доларів СІЛА - як пеня у розмірі 3% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки відповідно до п.7.4 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

г) черговість погашення вимог за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 відбувається відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

ґ) Не здійснювати нарахування за нікчемними умовами кредитного договору .NbDNHLGB00000791 від 12.10.2007 року, а саме:

Як відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п.2.2.9, 2.3.8 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову відповідно до п.4.3. Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,17% від суми виданого кредиту щомісяця відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як винагорода, що сплачується в момент надання кредиту відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як пеня у розмірі 3% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки відповідно до п.7.4 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як дострокове (як повному, та і частковому) погашення кредиту 0,50% від суми кредиту, що погашається достроково відповідно до п.7.5 Кредитного договору .VoDNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього.

Як винагорода, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими сплачені Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати відповідно до п.6.2 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього.

е) Здійснити перерахунок усіх складових заборгованості з урахуванням того, що кошти, які було сплачено ОСОБА_1 за нікчемними умовами кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року (205 221,22 доларів США - як винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,17% від суми виданого кредиту щомісяця відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього; 82 674,85 доларів США - як пеня у розмірі 3% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки відповідно до п.7.4 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього) направляються на погашення вимог за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року у порядку встановленому ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування».

є) У тому разі якщо не надається за можливе станом на 10.02.2016 встановити розмір заборгованості за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року у зв`язку з тим, що у Додатковому договорі №5 від 22.08.2013 року починаючи з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно, суми погашення відсотків і періоди, за які необхідно врахувати нараховані відсотки визначені не чітко, детальний алгоритм розрахунку щомісячного платежу за цей період на дослідження не наданий - здійснювати розрахунок заборгованості за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 станом на 10.02.2016 року без врахування періоду з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно).

Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Представник позивача адвокат Данильченко О.О. із зазначеним клопотанням не погодилася. 25.04.2024 надала письмові заперечення (а.с. 65 74 т. 3) у яких вважала клопотанням необґрунтованим, оскільки питання, сформульовані у новій заяві про призначення судової економічної експертизи є перефразовані без зміни змісту питань, що були поставлені перед експертом у справі № 201/16387/16-ц. На вказані ці експертом вже надано висновки. Незгода із попередніми висновками експерта не є підставою для призначення нового дослідження.

Щодо визначення строку дії договору, то за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абзац 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору № DNHLGB00000791 від 12.10.2007 сторони погодили строк дії договору до 12.10.2027. Відповідно до п. 2.3.7 кредитного договору, банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 7.1 даного договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Зважаючи на порушення позичальником умов кредитного договору, банк звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 21.11.2016 ухвалою суду відкрито провадження за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У постанові від 21.12.2022 КЦС Верховного Суду зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року в справі № 2-6460/11 (провадження № 61-14479св20), від 12 липня 2021 року в справі № 404/6241/19 (провадження № 61 -7165св21), від 02 листопада 2022 року у справі № 530/732/21 (провадження № 61-3860св22).

Таким чином, датою зміни порядку, умов та строку повернення кредиту є дата відкриття провадження у справі № 201/16387/16-ц за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - 21.11.2016.

Посилання відповідача на дату припинення кредитного договору 10.02.2016 (дата вказана у повідомленні про наявність боргу) є безпідставним, оскільки відсутнє підтвердження факту отримання повідомлення про наявність заборгованості, а тому відлік часу, який використовує відповідач, є документально непідтвердженим.

Так, у повідомленні від 10.02.2016, на яке посилається відповідач та яке отримано з матеріалів справи № 201/16387/16-ц, зазначається, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором прострочена заборгованість ОСОБА_1 складає 589473,08 доларів США. Також зазначено про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Дату отримання вказаного повідомлення відповідач не зазначає, доказів на підтвердження того, що таке повідомлення ним дійсно отримано суду не надає, а тому посилання на вказану у повідомленні дату є безпідставним. Визначити тридцятиденний строк повернення кредиту з дня отримання вимоги є неможливим.

Щодо питань експерту, то визначенням питань перед експертом відповідач виходить за межі укладеного кредитного договору, що є неприпустимим. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6400216,04 доларів США, яка складається з: 1598391,88 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 527431,28 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4274392,88 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Інші вимоги позивачем не висувались. Таким чином, для вирішення спору, суд має встановити розмір заборгованості саме в частині заявлених позовних вимог.

Звертаючись із позовом до суду, AT КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості, первинну бухгалтерську документацію (виписки за кредитними рахунками), де детально відображено порядок та розмір кожного нарахування по кредиту. Надані до суду докази нарахування та існування кредитної заборгованості є достатніми для вирішення справи без отримання висновку експерта. Розрахунок відсотків є простим та не потребує спеціальних знань, яких недостатньо у суду. Суми обов`язкового платежу визначені у безпосередньо у договорі.

Визначення ж відповідачем питань, які поставлені поза межами укладеного договору, є нічим іншим, як перекладання доказування та формування правової позиції у спорі на експертну установу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 по справі № 201/16387/16-ц призначалась судова економічна експертиза, на вирішення якої було поставлено аналогічні за змістом питання, які наразі зазначаються відповідачем у заяві. За результатами проведеної судово-економічної експертизи по справі № 201/16387/16-ц Дніпропетровським НДІСЕ надано висновок експерта № 15/16-22 від 29.04.2022, у якому на всі поставлені експерту питання відповідача надано вичерпні відповіді, зокрема підтверджено факт видачі кредитних коштів, порядок та черговість погашення, розмір сплачених грошових коштів, відповідність графіку погашення кредиту умовам кредитного договору та інше. Вони відповідають умовам кредитного договору та не спростовують розрахунки позивача, викладені у позові.

Порядок, строки повернення кредиту, сплати процентів та винагороди сторони погодили в умовах кредитного договору та можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, розрахункам заборгованості, наданим банком. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості та банківські виписки по рахункам.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки з рахунку, що містяться в матеріалах справи вважаються належним доказом перерахування кредитних коштів відповідачу.

Не погоджуючись із висновком експерта № 15/16-22 від 29.04.2022, та намагаючись затягти розгляд справи відповідачем заявлено повторне клопотання у справі № 201/16387/16-ц про призначення судової економічної експертизи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 задоволене це клопотання. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2023 апеляційну скаргу представника AT КБ «ПриватБанк» задоволено, ухвалу суду від 15.02.2023 скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду.

Не погоджуючись із розрахунками позивача, відповідач власних розрахунків не надає, самостійно експертне дослідження не замовляв. У чому саме полягає невідповідність розрахунків банку не вказує. Питання виключення платежів, які на думку відповідача, не відповідають умовам Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування» сум має можливість вирішити самостійно під час прийняття рішення.

Визначення у 4 питанні черговості погашення заборгованості відповідачем обгрунтована посиланням на Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності через пів року після звернення банку до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зворотна дія вказаного закону не передбачена, а тому нехтування умовами договору у такому випадку є порушенням договірних правовідносин.

Більш того, відповідачем не доведено порушення приписів Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладання договору) та Закону України «Про споживче кредитування» (прийнятий у листопаді 2016 року та набув чинності у квітні 2017 року, тобто майже через 10 років після укладення договору). Із заявами про внесення змін у договір відповідач до позивача не звертався, а тому є таким, що прийняв та виконував умови договору.

Пред`являючи позов, AT КБ «ПриватБанк» надав суду свої розрахунки кредитної заборгованості відповідача, підтверджуючи їх письмовими доказами, а тому саме відповідач згідно вимог процесуального законодавства України, якщо він заперечує проти поданих доказів, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України має спростувати її розмір.

Просила відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Представник відповідача - адвокат Трушев О.П. у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити, зазначивши, що заявлена у клопотання експертиза має на меті встановлення дійсного розміру заборгованості.

Представник позивача адвокат Данильченко О.О. у судовому засіданні проти клопотання заперечувала, зазначивши, що до початку підготовчого засідання у справі № 201/16387/16-ц відповідач не заявляв таке клопотання, у тій справі проведено експертизу по цьому з договору. Окрім інших заперечень, вважала, що заявлення клопотання про призначення експертизи є затягуванням розгляду справи

Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також висновками експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи відповідач вказує, що експертом у висновку судово економічної експертизи №15/16-22 від 29.04.2022 щодо визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007, проведений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 по справі №201/16387/16, на надано відповідей на поставлені перед ним питання, що свідчить про неповноту цього висновку, а розрахунки заборгованості банка не відповідають первинним бухгалтерським документам. Ураховуючи положення ст. 113 ЦПК України, цей висновок експерта не надав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, а тому - є неповним. Тому існує об`єктивна необхідність у проведенні судової експертизи, яка надасть чітку відповідь на питання щодо дійсного розміру заборгованості ОСОБА_1 .

Стаття 113 ЦПК України врегульовує питання призначення додаткової і повторної експертизи. А саме, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Разом із тим, відповідач не ставить питання про призначення додаткової і повторної експертизи у справі, тому посилання на вказану норму та доводи про те, що попередня експертиза є неповною, неясною не відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа № 201/16387/16 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі Ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору з даною справою № 201/7677/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 по цій справі була призначена експертиза. На вирішення якої були поставити наступні питання:

1) Яку суму грошових коштів Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» перерахувало ОСОБА_1 в якості кредиту за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року відповідно до первинних бухгалтерських документів.

2) Яка реальна процентна ставка та сукупна вартість кредиту за умовами Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року мала місце на час підписання такого договору та після внесення змін до нього?

3) Яким чином відбулася зміна розміру процентної ставки за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року після 12.10.2007 року?

4) У якій черговості (тіло, відсотки, штрафи тощо) Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» направляло грошові кошти, що були сплачені ОСОБА_1 на погашення кредиту за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року?

5) Яку суму грошових коштів було сплачено ОСОБА_1 за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року:

Як заборгованість по кредиту (тіло кредиту) відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як відсотки по кредиту відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п.2.2.9, 2.3.8 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як прострочені відсотки відповідно до п.3.2. Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як прострочена заборгованість за кредитом відповідно до п.3.2. Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову відповідно до п.4.3. Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,17% від суми виданого кредиту щомісяця відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як винагорода, що сплачується в момент надання кредиту відповідно до п.7.1 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як пеня у розмірі 3% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки відповідно до п.7.4 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього;

Як дострокове (як повному, та і частковому) погашення кредиту 0,50% від суми кредиту, що погашається достроково відповідно до п.7.5 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього.

Як винагорода, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими сплачені Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати відповідно до п.6.2 Кредитного договору №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього.

6) Чи відповідає графік погашення кредиту умовам погашення кредитної заборгованості, які визначені у Кредитному договорі №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року та після внесення змін до нього?

7) Який розмір заборгованості у ОСОБА_1 за Кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 року станом на 14.03.2016 року відповідно до первинних бухгалтерських документів?

Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 15.02.2023 у цій же справі знову була призначена була судово-економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання такі ж самі питання і її проведення знову доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Поставною Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2023 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що призначаючи експертизу, суд першої інстанції не врахував положення ЦПК України про те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Не проводячи фактично після отримання висновку експерта судових засідань по розгляду справи по суті, не з`ясовуючи обставин справи, не досліджуючи надані експертом висновки та інші докази по справі в сукупності, суд першої інстанції призначив знову таку ж саму експертизу, на вирішення якої поставив ті ж самі питання, що уже вирішувалися при проведенні попередньої експертизи. При цьому ухвала про призначення експертизи не містить обґрунтування призначення експертизи, висновок експерта від 29 квітня 2022 року не визнано неповним або неясним, необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Навпаки, така ж сама експертиза з тими ж самими питаннями призначається до тієї ж експертної установи.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги положення ст.113 ЦПК України та те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими наявними в матеріалах справи доказами, за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Судом в ухвалі не наведено, які протиріччя містить експертний висновок, які нові докази повинні досліджуватися експертом.

Судом першої інстанції також не враховано, що доводи, зазначені представником відповідача в клопотанні про призначення повторно такої ж експертизи носять оціночний характер та не спростовують складений висновок експерта, який наявний в матеріалах справи.

Уточнення позовних вимог не є підставою для призначення експертизи після її проведення.

Направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд також зауважив на тому, що «… суду першої інстанції слід врахувати, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 18 листопада 2016 року, 18 червня 2018 року було скасовано заочне рішення і справу призначено до розгляду, і з цього часу спір безпідставно не знаходить свого вирішення по суті занадто тривалий час ( більше 6 років) і безпідставне призначення однієї і тієї ж експертизи з однаковими питаннями сприяє затягуванню строків розгляду спору по суті та порушенню прав сторін».

Відповідач у межах справи, що розглядається просить призначити судово-економічну експертизу стосовно того ж самого кредитного договору із поставленням питань експертові аналогічного питання про розмір заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором №DNHLGB00000791 від 12.10.2007 станом на 10.02.2016 по тілу кредиту, відсоткам, неустойкам (пені та штрафу) з врахуванням фактично здійснених платежів позичальником на користь банку, під час здійснення якої використовувати визначені відповідачем вихідні дані щодо фактично виданої суми, процентної стави, положень кредитного договору, які на думку відповідача є нікчемними в силу закону, передбаченої законом певної черговості погашення заборгованості, просить не здійснювати розрахунок за нікчемними умовами кредитного договору, здійснити перерахунок усіх складових заборгованості, з урахуванням сплачених боржником коштів за нікчемними, як на думку відповідача, положеннями договору. Просить у разі не можливості станом на 10.02.2016 встановити розмір заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з тим, що у додатковому договорі від 22.08.2013, починаючи з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно, суми погашення відсотків і періоди за які необхідно врахувати, нараховані відсотки визначені не чітко, детальний алгоритм розрахунку щомісячного платежу за цей період на дослідження не наданий - здійснювати розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10.02.2016 без врахування періоду з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно.

Суд погоджується із думкую позивача, що фактично відповідач ставить питання, які змінюють умови договору, який не оспорений. Відповідач просить здійснити розрахунок заборгованості, виключивши фактично певні положення договору, які вважає нікчемними, періоди заборгованості і таким чином зумовлює для експерта певні вихідні дані, що відрізняються від умов договору.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 107 ЦПК України експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи. За частиною 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Зокрема, згідно з Постановою Пленуму ВСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 № 4 неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Відтак, питання про нікчемність положень договору, строки виникнення заборгованості, належність і допустимість доказів перебувають у площині компетенції суду, а не експерта.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, від 24.01.2018 у справі №917/50/17).

Відповідач не обґрунтував доцільність проведення судово-економічної експертизи з урахуванням положень ст. 103 ЦПК України з огляду не неможливість доведення власних заперечень під час розгляду прави. Тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 352-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 03 липня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова