Справа № 136/1066/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення (виконавче провадження №61145149), що знаходиться в Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №136/212/19 виданий 09.12.2019 року, виданого Липовецьким районним судом Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до завершення розгляду справи про звільнення від сплати на утримання дитини.

ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову обґрунтовує наступним.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку доходу щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 01.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2007 гривень 00 коп. від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 01.02.2019 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили та видані виконавчі листи на підставі яких були відкриті виконавчі провадження. Наразі, у Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться на виконанні виконавчий лист №136/212/19 виданий 09.12.2019, виконавче провадження №61145149.

02.02.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. Позивач обґрунтовував свій позов наступними обставинами: «Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.04.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Від їхнього шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві позивач вказав, що на момент зачаття та народження ОСОБА_4 він з відповідачем з 2015-2016 років уже не проживав. Батьком народженої дитини, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був записаний позивач, оскільки на той час шлюб не було розірвано. Однак наразі з цим він не згоден та стверджує, що з Відповідачем через дрібні сварки довгий період, а саме з 2015-2016 років, тобто до зачаття дитини приживали окремо, інтимних стосунків не підтримували. А тому, враховуючи викладене вище, позивач дану дитину своєю кровною не вважає. Для підтвердження даних обставин, просив суд призначити судово-генетичну експертизу. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року у справі №136/201/23, що набрало законної сили 21.09.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини - задоволені в повному обсязі та виключені відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини з актового запису №9 від 16.01.2019 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області 16.01.2019.

У заяві позивач зазначив, що фактично, відповідач, діючи недобросовісно, проводить незаконне стягнення з позивача суми аліментів, а повернення таких сум протягом часу з моменту ухвалення рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року у справі №136/201/23 є фактично неможливим, що порушує право позивача. Копія довідки про відсутність заборгованості по аліментах від 29.05.2024 року свідчить саме про те, що відповідач, будучи обізнаною про наявність рішення, не звернулася до виконавчої служби із заявою про припинення стягнення аліментів.

Суд, з огляду на зазначені обставини, вирішуючи питання про забезпечення позову, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 ст. 432 ЦПК України передбачено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд повинен враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд в Постанові від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 вказав на те, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, у зв`язку з чим судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку судом не досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна враховуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19 в черговий раз звернута увага на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом. як вид забезпечення позову.

Враховуючи, що Ірпінським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №61145149 (винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №136/212/19 виданий 09.12.2019), а Позивач оскаржує такий виконавчий лист в судовому порядку шляхом подання позову про зупинення стягнення сум на утримання дитини, слід вважати, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Натомість, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу та не порушує права третіх осіб, які не є учасниками справи. Дії виконавця щодо проведення стягнення за оспорюваним виконавчим провадженням є такими, що у разі задоволення позову унеможливлять поновлення прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 щодо зупинення стягнення за виконавчим провадженням є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим листом №136/212/19 виданим 09.12.2019 року Липовецьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до завершення розгляду справи про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини (виконавче провадження №61145149 що знаходиться в Ірпінському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копії ухвали направити сторонам до відома та Ірпінському відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до виконання.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом 15-ти днів із дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів із дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.Д. Іванець