Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/307/24
Провадження № 2/528/240/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та про визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Потапенко А.М., звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: визнати дійсним правочин, а саме визнати реальним та виконаним договір купівлі-продажу №НГР-487 від 31.10.2001 року житлового будинку АДРЕСА_1 , який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - літня-кухня; «Б1» - гараж; «б» - прибудова; «В» - сарай; «в» - сарай; «Г» - вбиральня; «Д» - погріб; «Є» - навіс; «Ж» - сарай; «З» - сарай; «№1» - огорожа; «№2» - зливна яма; «№3» - огорожа; «№4» - огорожа; «І» - замощення.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним, згідно з Договором купівлі-продажу № НГР-487 від 31.10.2001 року позивач (Покупець) ОСОБА_1 придбав у (Продавця) ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Продавець за вищевказаним договором запропонував покупцю оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) на Українській універсальній біржі, при цьому запевнивши покупця, що дані угоди не потребують наступного нотаріального посвідчення. Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами було укладено в письмовій формі та відповідно з вимогами, встановленими на час укладення договорів ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу». В подальшому позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок в Комунальному підприємстві «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в книзі № 2 під реєстровим № 937.

Зазначає, що всі істотні умови договору купівлі-продажу позивачем (покупцем) та продавцем були виконані за домовленістю між ними, житловий будинок було продано ОСОБА_1 , а відповідно покупцем ОСОБА_1 , продавцю ОСОБА_3 передано грошові кошти згідно умов договору, тобто фактично відбувся договір купівлі-продажу житлового будинку.

З часу придбання будинку, позивач разом із членами своєї сім`ї став проживати у вказаному будинку, здійснював поточні ремонти, сплачував комунальні послуги.

З метою відчуження будинку, а саме укладення договору дарування будинку своїй дочці, позивачем було проведено технічну інвентаризацію житлового будинку (виготовлено технічний паспорт, отримано відповідні інформаційні довідки), але у позивача постало питання про оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок, так як договори укладені на Українській універсальній біржі необхідно було нотаріально посвідчувати.

На час укладення договору купівлі-продажу будинку в жовтні 2001 року ні позивач (покупець) ні продавець не знали, що правочини у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягали нотаріальному посвідченню.

На даний час у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки позивачу стало відомо, що продавець по договору купівлі-продажу ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачу також відомо, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , яку відповідно як спадкоємця продавця визначено в якості відповідача за позовом.

З огляду на вказане позивач вважає, що договором купівлі-продажу житлового будинку, який було оформлено на УУБ, визначено всі істотні умови договору та передано предмет договору покупцю ОСОБА_1 . Проте спірний договір залишився не посвідчений нотаріально, а на даний час позивач втратив можливість посвідчити вказаний договір купівлі-продажу та вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче засідання на 13.05.2024 року о 09-00 год. (а.с.43-45).

13.05.2024 року у підготовче засідання позивач та його представник адвокат Потапенко А.М., не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представником позивача через канцелярію суду подано заяву про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість надіслала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу №НГР-487 від 31.10.2001 року, який укладено на Українській універсальній біржі, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с.26-28).

Вказаний вище договір купівлі-продажу оформили на Українській універсальній біржі, згідно із Законом України «Про товарну біржу».

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, а/з №78 від 20.05.2010 (а.с.32).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем станом на 07.11.2023 року проведено технічну інвентаризацію, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , та проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна за вказаною адресою. (а.с.11-15).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташується за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 50 124,00 грн. (а.с. 31).

Із Інформаційної довідки ФОП ОСОБА_4 від 06.11.2023 року №4569, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в КП Лубенському МБТІ в книзі №2 реєстровим №937 за ОСОБА_1 . Документи, що стверджують право особистої власності: договір купівлі-продажу виданий Українською універсальною біржею від 31.10.2001 року, реєстровий №НГР-487. (а.с.16).

Згідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 07.11.2023 № 1850, слідує, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №2 за реєстровим №937 за ОСОБА_1 - згідно договору купівлі-продажу реєстровий №НГР-487, виданого Українською універсальною біржею від 31.10.2001 року. (а.с.29).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).

Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК).

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (чинного на час укладення спірного договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 1995 року) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 522/14088/17.

Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц ).

Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку було оформлено на Українській універсальній біржі, визначено всі істотні умови договору та передано предмет договору покупцю ОСОБА_1 , покупець повністю сплатив кошти продавцю за договором. Проте, спірний договір залишився не посвідченим нотаріально, так як на момент укладення працівники Української універсальної біржі та продавець запевнили покупця, що договори купівлі-продажу, які укладені на Української універсальної біржі не підлягають нотаріальному посвідченню та мають повну юридичну силу.

Як слідує з договору купівлі-продажу № НГР-487 від 31.10.2001 року зареєстрованого товарною біржою, продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_1 діяли через брокерів брокерської контори, а від так були членами Української універсальної біржі. Укладений договір купівлі-продажу відповідав дійсності та законності. Реєстрація комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на жовтень 2001 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», тому позивач ОСОБА_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на житловий будинок. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі- продажу житлового будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році.

Таким чином, суд вбачає підстави для визнання правочину дійсним відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин у цій справі. Зазначене є підставою для визнання права власності на житловий будинок.

Принцип юридичної визначеності та остаточності, не повинен суперечити статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Як констатував ЄСПЛ, держава, яка створює суди, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватися всіма фундаментальними гарантіями п. 1 ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі «Delcourt v. Belgium», заява № 2689/65, п. 25).

При застосуванні процедури правил, суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури (справа «Walchili v. France», № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007), а особливо суворе застосування процесуальної норми може знівелювати саму суть права на доступ до суду (справа Labergere v. France, № 16846/02, п. 23, від 26.09.2006).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати дійсним правочин, а саме визнати реальним та виконаним договір купівлі-продажу № НГР-487 від 31.10.2001 року житлового будинку АДРЕСА_1 , який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та в цілому складається з: «А-1»-житловий будинок, «Б»-літня кухня, «Б1»-гараж, «б»-прибудова, «В»-сарай, «в»-сарай, «Г»-вбиральня, «Д»-погріб, «Є»-навіс, «Ж»-сарай, «З»-сарай, «№1»-огорожа, «№2»-зливна яма, «№3»-огорожа, «№4»-огорожа, «І»-замощення.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 23.05.2024 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Українська універсальна біржа» (юридична адреса:36000, м. Полтава, вул. Шевченка, 52).

Повний текст рішення складено 20.05.2024.

Суддя М. О. Вітківський