Єдиний унікальний номер: 378/242/24
Провадження № 2/378/155/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Ставище справу за позовом Товариста з обмеженою відповідвльністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товариста з обмеженою відповідвльністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Мілоан» з посиланням на те, що 29.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір 4779613, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надав позичальнику кредит у сумі 10000,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 10000,00 грн., позичальник не виконалда умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 30047,5 грн., з яких 9500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18647,5 грн. - заборгованість по відсоткам, 1900,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами.

13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 30047,5 грн., понесені витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 67).

Представник позивача до суду не прибув, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (а. с. 90), відповідно до позовної заяви та клопотання (а. с. 6, 73) справу просить розглядати без присутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток, копії ухвали про відкриття, позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 66, 70, 83), проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 72, 88). Тому суд вважає, що відповідач відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Крім того відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а. с. 85).

Протягом строку, визначеного ухвалою Ставищенського районного суду про відкриття провадження, відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Предстарвник третьої особи ТОВ «Мілоан» до суду не прибув, про час і місце розгляду справи вказане товариство повідомлене належним чином (а. с. 91).

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4779613, який підписано електронним підписом позичальника, та за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 10000 грн., зі сплатою процентів в розмірі 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком кредитування 15 днів, до 13 червня 2021 року (а. с. 22-25, 26).

Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 10 000 грн.

Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 29 травня 2021 року (строк кредитування).

Згідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13 червня 2021 року.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3750 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_1 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно із анкетою-заявою на кредит № 4779613 від 29 травня 2021 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 10000,00 грн, з датою повернення 13 червня 2021 року, сума до повернення 15650, комісія за надання кредиту 1900 грн за ставкою 19,00% від суми договору, проценти за користування кредитом 3750,00, нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 9).

Із платіжного доручення № 47448698 від 29 траня 2021 року встановлено, що платником ТОВ «Мілоан» перераховано отримувачу ОСОБА_1 10000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 4779613 (а.с. 29).

Згідно із роздруківкою хронології процесу оформлення та розгялу заяви від 29 травня 2021 року № 4779613: 09 липня 2021 року о 11:35:41 відбулося заповнення заяви; 09 липня 2021 року о 11:35:58 автоматична перевірка; 09 липня 2021 року о 11:36:07 перевірка у БКІ; 09 липня 2021 року об 11:36:07 скрининг; 09 липня 2021 року об 11:36:08 перевірка у БКІ; 09 липня 2021 року об 11:36:13 скрининг; 09 липня 2021 року об 11:36:07 скрининг; 09 липня 2021 року об 11:36:15 підтвердження змін умов; 09 липня 2021 року об 11:37:06 обробляється; 09 липня 2021 року об 11:37:20 підписання договору; 09 липня 2021 року об 11:38:40 оброблено (а. с. 9).

13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан»» було укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 39-41 ).

Так, згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором 4779613 від 29.05.2021 на момент відступлення за вищевказаним договором факторингу становить 30047,5 грн., яка включає в себе: 9500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18647,5 грн. заборгованість за відсотками, 1900 грн. заборгованість за комісією (а. с. 12).

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачки по вказаному кредитному договору станом на 13 вересня 2021 року складає 30047,5 грн., яка включає в себе: 9500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18647,5 грн. заборгованість за відсотками, 1900 грн. заборгованість за комісією. З 13 вересня 2021 року сума заборгованості за вказаним кредитним договором не змінювалась. (а. с. 15)

Між відповідачкою та ТОВ "Мілоан" було укладено кредитний договір.

ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідачка взяті на себе зобов`язання виконала не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів.

Таким чином, право позивача на отримання визначених кредитним договором платежів повернення тіла кредиту (п. 1.2 договору), сплату процентів (п. 1.5.2. договору) та комісії (п. 1.5.1.) було порушено відповідачем.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та ОСОБА_1 був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів.

У п. 1.5.1 Договору (а. с. 22) передбачено, що комісія за надання кредиту: 1900 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Таким чином, заборгованість з комісії в розмірі 1900 грн є обґрунтованою.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 3750 грн. які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с. 22).

При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 29 травня 2021 року.

Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 15 днів, починаючи з дня укладення договору.

Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 15днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 3750 грн. (10000 грн. х 2,50 % х 15 дн.) (п. 1.5.2), позивачем сплачено проценти по кредиту в сумі 1230 грн. 14 червня 2021 року згідно відомості про щоденні нарахуваня та погашення (а. с. 10 11), а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2520 грн. як сума процентів за користування кредитом.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд вважає, що відповідно до п. 1.4 договору про споживчий кредит № 4779613 від 29 травня 2021 року термін повернення кредиту визначено 13 червня 2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 14 червня 2021 року по 19 серпня 2021 року, які нараховані згідно відомості ТОВ «Мілоан» (а. с. 10 11) відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору, відсутні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідачки за вищевказаним договором про споживчий кредит від 29 травня 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 15 днів.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до вищевказаної відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення (а. с. 10 11) позивачем здійснено нарахування процентів за період з 29 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року згідно п. п. 1.5.2 та в послідуючому п. 1.6, договору, тоді як у справі встановлено, що строк кредитування становив по 13 червня 2021 року.

Тому за таких обставин суд дійшов висновку, що правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування у кредитодавця не було.

Суд також дійшов висновку щодо відсутності підстав до стягнення процентів з відповідача в повному обсязі, оскільки, згідно п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, доказів того, що строк кредитування відповідача був пролонгований позивачем відповідно до п. 2.3.1.2 договору суду не надано, також не надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), відповідно до розрахунків заборгованості нарахування процентів у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не здійснювалось.

Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця згідно п. 4.2 договороу (а.с. 24).

У справі відсутні докази виконання кредитором умов п.4.2 договору, пов`язаного з пролонгацією договору, направлення відповідної вимоги боржнику, що з урахуванням змісту договору виключає підстави до стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору.

Доказів того, що позивачем нараховувались проценти відповідно до п. 4.2 договору суду не надано.

Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом в постанові від 13 грудня 2023 року № 939/30/23 та Дніпровським апеляційним судом в постанові від 04 березня 2024 року у справі № 213/2187/22, з наведенням аналогічних висновків.

З огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, - суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 13920 грн., з яких 9500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2520 грн. заборгованість за відсотками, 1900 грн. заборгованість з комісії.

Зважаючи на викладене, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

При вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із статтями 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с. 18 - 20), додаткова угода № 40 від 11 грудня 2023 до вищевказаного договору про надання правової допомоги № 42649746 (а. с. 16), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2024 та детальний опис робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» (а. с. 55, 56), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 46)..

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбаченим цим договором, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити надану правову допомогу у порядку та строки обумовлені сторонами (а.с. 18 - 20).

Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди № 40 від 11 грудня 2023 до вищевказаного договору про надання правової допомоги № 42649746 адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 16).

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди доповнено вищевказаний договір про надання правової допомоги врозділі «4. Порядок здійснення розрахунків» пунктом 4.9, відповідно до якого за здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро.

Відповідно до п. 1 акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2024, підписаного позивачем та керуючим вищевказаного бюро (а. с. 55) та відповідно до детального опису робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» адвокатське бюро надало клієнту, а останній прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн., з яких 2250 грн. за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», 3000 грн. за складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, 750 грн.. за формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (а. с. 55, 56).

Враховуючи складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених, або тих які будуть понесені стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд вважає наявними підстави для стягнення на користь позивача понесених витрат по сплаті правничої допомоги

Отже, обставини, на які посилається сторона відповідача в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права частково знайшли своє підтвердження, а тому вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню пропорційно задоволеним вимогам (46,33%). Зокрема, та з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги слід стягнути 2779 грн. 80 коп.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1122 грн. 30 коп.

Керуючись ст. 512, 514, 526, 611, 638, 639, 652, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, ст. 10-13, 78, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 13920 (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, з яких: 9500 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 2520 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість з комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1122 (одна тисяча сто двадцять дві) гривні 30 копійок та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 2779 ( дві тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Товаристо з обмеженою відповідвльністю «Діджи Фінанс», 04112, м. Київ, вул. Авіакоструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Повне рішення виготовлено 07.06.2024.

Суддя Н. М. Марущак