Справа № 185/96/24
Провадження № 2/185/1521/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Пономаренко В.Л., представника третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни, третя особа: ОСОБА_4 в якому просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 09 вересня 2018 року третя особа ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 634. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.03.2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.

ОСОБА_3 посилалася на те, що з 29 вересня 2018 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент звернення до суду в 2022 році з позовом ОСОБА_3 не працювала, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років.

ОСОБА_2 працював підземним електрослюсарем в ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», середній розмір його заробітку складав 15 000 грн. Інших неповнолітніх дітей ОСОБА_2 не має.

ОСОБА_3 зазначала, що добровільно про сплату аліментів з ОСОБА_2 домовитися не виявилося можливим, у зв`язку з тим вона вимушена звернутися до суду. ОСОБА_2 нібито самостійно пропонував сплачувати аліменти на утримання дитини, однак ОСОБА_3 вирішила через суд стягнути аліменти.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2022 року зобов`язано ОСОБА_2 виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання дружини, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Аліменти підлягали стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 21 березня 2022 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допустив негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку було задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 березня 2022 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. на користь держави.

В серпні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя, що спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникало. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила, розірвати шлюб, який зареєстровано було 29 вересня 2018 року з ОСОБА_2 . Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №634.

24.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено у повному обсязі. Шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , зареєстрований 29 вересня 2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 634 - розірвано.

28 травня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу. Оскільки, позивач з весни 2022 року ніс службу в лавах ЗСУ, то він не мав можливості займатися вирішенням питань стосовно виконання рішення суду по стягненню аліментів.

Позивач, знаючи про рішення суду від 12.05.2022 року добровільно кожного місяця з моменту постановлення рішення суду і по момент звернення до суду із позовом систематично перераховував на особисті картки колишньої дружини ОСОБА_3 суму коштів з усіх видів свого доходу в розмірі , як зазначив суд. Номер картки банківської йому повідомила ОСОБА_3 , бо вони з нею домовилися, що він буде добровільно виконувати рішення суду поки перебуває в ЗСУ.

Однак, приїхавши у відпустку в червні 2023 року, ОСОБА_2 поїхав побачитися з дитиною, а в той час його колишня дружина віддала йому копії постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.03.2023 року та від 20.03.2023 року. З вказаних постанов позивач зрозумів, що колишня дружина звернулася про примусове стягнення аліментів з нього до державної виконавчої служби, незважаючи на те, що вона отримувала щомісячно аліменти на свої картки від нього, як і домовлялися. Такі дії ОСОБА_3 призвели до того, що у позивача ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, йому заблокували рахунки і він не мав можливості взагалі розпоряджатися своїми коштами та перераховувати своїй дитині кошти, як робив це раніше.

Окрім того, не зовсім було зрозуміло, чому відповідно до постанови від 27.09.2022 року про зняття арешту ВП № 69267660 з коштів ОСОБА_2 заборгованість взагалі була відсутня, а вже в постанові від 14.03.2023 року значиться, що заборгованість за цим же ВП № 69267660 з 01.08.2022 року

Тобто, чому, такі розбіжності: де на 27.09.2022 не було заборгованості, а потім знову йшло нарахування заборгованості у березні 2023 року та рахувалося з 01.08.2022 року були ОСОБА_2 незрозумілими, адже він добровільно, щомісячно, увесь період часу самостійно на рахунки ОСОБА_3 перераховував кошти в рахунок аліментів. Всі виписки з банку про кожне перерахування в нього збереглися, а сума коштів добровільно виплачених ним на користь ОСОБА_3 становить 271 тисяча 800 гривень.

При дослідженні письмових доказів було встановлено, що деякі надані ОСОБА_2 копії документів про переказ власних коштів на банківські рахунки стягувача підтверджені достовірно, а саме: в призначенні платежу є вказівка «аліменти». По іншим копіям документів (випискам) видно, що рахунки одні і ті ж і це також підтвержує той факт, що позивач ОСОБА_2 добровільно перераховував кошти третій особі ОСОБА_3 в рахунок аліментів саме, оскільки вони не були вже чоловіком та дружиною і не підтримували особисті зв`язки. Тобто це не може розцінювати, як подарунки чи щось інше, оскільки вже існувало рішення суду про стягнення аліментів і ОСОБА_2 , як законослухняний громадянин добровільно перераховує кошти на рахунок ОСОБА_3 , оскільки він постійно перебуває з травня 2022 року в ЗСУ.

В червні 2023 року ОСОБА_2 , звернувся до адвоката з проханням надати йому правову допомогу стосовно вирішення питання щодо незрозумілої йому існуючої заборгованості по сплаті аліментів.

28.06.2023 року постановою про арешт коштів боржника ВП № 69267660 накладено арешт на всі відкриті рахунки де знаходяться грошові кошти ОСОБА_2

29.06.2023 року адвокат Калініченка А.В. звернулася до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою того, щоб державним виконавцем було проведено остаточний розрахунок заборгованості, яка утворилася на момент звернення адвоката до ДВС, з урахуванням всіх виплачених 271 800 грн., що сплачено аліментів ОСОБА_2 самостійно.

06.07.2023 року постановою про визначення поточного рахунку фізичної особи- боржника у банку для здійснення видаткових операцій по ВП № 69267660 було знято арешт з рахунку ОСОБА_2 в межах 13 400 грн.

Позивач чому виникла така ситуація та за яких обставин не знає, оскільки Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) володів інформацією про місце перебування та отримання доходів ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_3 . Доказом цього є постанови від 14.03.2023 року за ВП № 69267660 та від 20.03.2023 року за ВП № 69264729.

Перебуваючи у щорічній відпустці влітку 2023 року ОСОБА_2 самостійно з`явився до ДВС та почав з`ясовувати чому в нього заборгованість, адже він безпосередньо несе службу в ЗСУ та офіційно отримує грошові кошти, окрім того добровільно сплачує аліменти щомісячно ОСОБА_3 .

Після чого, 06.07.2023 року на адресу ОСОБА_3 було направлено лист Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із детальним зазначенням сум та дат виплати аліментів добровільно ОСОБА_2 з березня 2022 року по червень 2023 року.

Однак, третя особа ОСОБА_3 проігнорувала це звернення виконавця та не надала жодної інформації стосовно цього.

Постановами Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.07.2023 року по ВП № 69264729 та ВП № 69267660 було постановлено - військовій частину НОМЕР_3 здійснювати відрахування із заробітної плати , пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику.

Позивач надав до Павлоградського-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) всі фіскальні чеки про добровільну сплату аліментів та виписки з банку, як підтвердження цього.

31.07.2023 року постановою про зняття арешту з коштів Павлоградський-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знято арешт з усіх рахунків ОСОБА_2 , оскільки заборгованість зі сплати аліментів була відсутня.

Через деякий час, після того, як влітку повністю нібито вже було врегульовано всі питання щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 та він добровільно не став сплачувати аліменти ОСОБА_3 , а лише за постановами по виконавчим листам через військову частину де він несе безпосередньо службу в ЗСУ, ОСОБА_3 знову звернулася в листопаді 2023 року із заявою до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно прийняття відповідних мір до ОСОБА_2

Вказувала на те, що кошти перераховані ОСОБА_2 за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року були подарунками, особистими виплатами, поверненням боргу, тощо.

Однак такий факт суперечить дійсності, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають у шлюбі, не ведуть спільне господарство, не пов`язані побутом тобто і кошти перераховані ОСОБА_2 на особистий рахунок ОСОБА_3 не можуть бути подарунками.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 поступила не чесно відносно ОСОБА_2 та ввела всіх в оману своїми діями.

Надалі, 27.11.2023 року державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щепіна І.О. винесла вимогу виконавця та направила її на військову частину НОМЕР_4 де несе службу ОСОБА_2 , якою вимагала за постановою № 69267660 від 12.07.2023 року проводити утримання аліментів у розмірі 25 % чергових та 12,5 % в рахунок погашення заборгованості у розмірі 52 284, 51 грн. (аліменти на дитину до досягнення повноліття). Так постановою від 27.11.2023 року по ВП № 69264729 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника постановлено, здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства України, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 12, 5 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 149 084 грн. 50 коп. Утримання було зазначено розпочати з 01.11.2023 року.

Позивач вважає, що наведені дії та рішення державного виконавця щодо розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів в умовах неврахування самостійно здійснених позивачем платежів є незаконними з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч.4 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Відповідно до п. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із, серед іншого, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Останнім абз. цього ж пункту Інструкції визначено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Вказана Інструкція не визначає як обов`язкову умову віднесення перерахованих коштів боржника на користь стягувача до числа аліментів здійснення вказівки в призначенні платежу про те, що це є саме аліменти.

Період здійснення платежів (після винесення судового наказу), їх розмір, домовленість між сторонами виконавчого провадження, яка мала місце після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, вказують на те, що вони являються аліментами. А надані відповідачу боржником засвідчені копії квитанцій про перерахунки грошових коштів боржнику, у відповідності до вимог Інструкції, являється підставою для перерахунку розміру заборгованості та її зменшення на відповідну суму.

У п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом, положеннями ст.19 ч.1 ЦПК України, згідно з якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, та іншими нормами цього Кодексу.

З огляду на такі вимоги Закону, позивач вважає, що спір щодо розміру заборгованості за аліментами відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Оскільки, позовні вимоги на суму 201 369 грн. 01 коп. підтверджені не тільки документом банку, але і платіжними документами наданими позивачем до позовної заяви, то позивач вважає, що вони підлягають задоволенню повністю.

Представник позивача в судовому засіданні посилалася на обставини та факти викладені в позовній заяві. Доповнила, що станом на день розгляду справи сума заборгованості вже змінилася, оскільки ОСОБА_2 продовжував весь цей час сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 за виконавчими листами через військову частину.

Відповідач державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіна І.О. не з`явилася в судове засідання, надала заяву про слухання справи без її участі.

Представник за довіреністю третьої особи ОСОБА_1 підтримала частково позовні вимоги, викладені в позові та просила задовольнити позов частково: визнати дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни правомірними в частині врахування квитанцій про добровільну сплату ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на банківську картку ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошових коштів в рахунок аліментів наступних квитанцій: від 24.03.2022 р. на суму 1 500,00 грн., від 29.03.2022 р. на суму 1 000,00 грн., від 08.04.2022 р. на суму 6 000,00 грн., від 18.04.2022 р. на суму 1 800,00 грн., від 06.05.2022 р. на суму 5 000,00 грн., від 07.07.2022 р. на суму 5 000,00 грн., від 13.07.2022 р. на суму 4 000,00 грн., від 08.09.2022 р. на суму 10 000,00 грн., від 22.09.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 11.11.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 23.11.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 11.04.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 06.05.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 20.05.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 07.06.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 20.06.2023 р. на суму 8 000,00 грн. на загальну суму 119 300, 00 грн.

Окрім того, просила визнати дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни неправомірними в частині врахування квитанцій про добровільну сплату ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на банківську картку ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошових коштів в рахунок аліментів наступних квитанцій: від 03.04.2022 р. на суму 1 800,00 грн., від 27.05.2022 р. на суму 1 500,00 грн., від 25.08.2022 р. на суму 15 000 грн., від 17.09.2022 р. на суму 5 000 грн., від 27.09.2022 р. на суму 3 500 грн., від 09.10.2022 р. на суму 7 000 грн., від 01.11.2022 р. на суму 15 000 грн., від 17.12.2022 р. на суму 15 000 грн., від 12.01.2023 р. на суму 15 000 грн., від 09.03.2023 р. на суму 8 000 грн. на загальну суму 86 800, 00 грн.

Пояснила, що станом на 01.08.2022 року, в зв`язку з добровільною оплатою аліментів позивачем, третя особа звернулася до ДВС з квитанціями та розпискою про отримання аліментів, які були розраховані державним виконавцем з розрахунку розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, а не із фактичного заробітку позивача. Державний виконавець винесла постанову ВП № 69267660 від 27.09.2022 року про зняття арешту з усіх рахунків, але в постанові не зазначила, що відсутня заборгованість саме станом на 01.08.2022 року. Тому надалі, 14.03.2023 року, нею винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 692676660, в якій зазначається період заборгованості: з 01.08.2022 р. до 01.03.2023 р.

За весь час позивач був в курсі подій про постійні звернення ОСОБА_3 до відповідача та розшуку його керівництва з метою передачі їм постанов. Свої пояснення письмові ОСОБА_3 підтвердила фактами: є листування, а не як заявлено в позові начебто шахрайські дії.

В червні 2023 року при відвідуванні ДВС ОСОБА_2 було надано ряд квитанцій і, нібито позивач вчинив нечесно та надав не лише квитанції з коштами, які були сплачені як аліменти, а й ті кошти, які він переводив як подарунки доньці на день народження, на Новий рік та молодшій сестрі, в доказ надано до суду листування в додатку «Вайбер».

В зв`язку з чим ОСОБА_3 довелося звернутися до ВДВС із заявою від 08.11.2023 року про часткове підтвердження добровільного перерахування аліментів та спростувати надані квитанції позивачем. На підставі чого відповідачем було проведений перерахунок - на той час вже згідно з наданими фактичними доходами позивача. Заява ОСОБА_3 була направлена на ім`я керівника Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно з якою нею визначені суми платежів, які ОСОБА_3 важає подарунками на свята, погашенням боргу та особисті виплати, це наступні квитанції:від 03.04.2022 р. на суму 1 800,00 грн.,від 27.05.2022 р. на суму 1 500,00 грн.,від 25.08.2022 р. на суму 15 000 грн.,від 17.09.2022 р. на суму 5 000 грн.,від 27.09.2022 р. на суму 3 500 грн.,від 09.10.2022 р. на суму 7 000 грн., від 01.11.2022 р. на суму 15 000 грн.,від 17.12.2022 р. на суму 15 000 грн.,від 12.01.2023 р. на суму 15 000 грн.,від 09.03.2023 р. на суму 8 000 грн., загальна сума становить 86 800, 00 грн.

У вказаних квитанція не зазначено призначення платежу «аліменти», ОСОБА_7 додає переписку з позивачем, в яких він підтверджує перерахування грошових коштів як подарунки на свята, погашення боргу та особисті виплати, чим підтверджує наявність домовленості між батьками про додаткові витрати на дитину.

Додатково пояснила щодо надання суду позивачем трьох квитанцій від 09.10.2022 р. по 7 000 грн., дані платежі не були проведені банком, тільки одна операція успішно завершена, що підтверджується випискою по картці НОМЕР_5 .

Представник третьої особи вважає вимогу позивача щодо врахування квитанцій про оплату грошових коштів: від 03.04.2022 р. на суму 1 800,00 грн., від 27.05.2022 р. на суму 1 500,00 грн., від 25.08.2022 р. на суму 15 000 грн., від 17.09.2022 р. на суму 5 000 грн., від 27.09.2022 р. на суму 3 500 грн., від 09.10.2022 р. на суму 7 000 грн., від 01.11.2022 р. на суму 15 000 грн., від 17.12.2022 р. на суму 15 000 грн., від 12.01.2023 р. на суму 15 000 грн., від 09.03.2023 р. на суму 8 000 грн. на загальну суму 86 800, 00 грн. незаконною та такою, що не можуть бути включені до розрахунку заборгованості в рахунок сплати аліментів.

Всі інші квитанції про добровільну сплату ОСОБА_3 на її банківську картку грошових коштів вважає аліментами та не заперечує про визнання їх аліментами. А саме квитанцій про оплату грошових коштів: від 24.03.2022 р. на суму 1 500,00 грн., від 29.03.2022 р. на суму 1 000,00 грн., від 08.04.2022 р. на суму 6 000,00 грн., від 18.04.2022 р. на суму 1 800,00 грн., від 06.05.2022 р. на суму 5 000,00 грн., від 07.07.2022 р. на суму 5 000,00 грн., від 13.07.2022 р. на суму 4 000,00 грн., від 08.09.2022 р. на суму 10 000,00 грн., від 22.09.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 11.11.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 23.11.2022 р. на суму 15 000,00 грн., від 11.04.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 06.05.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 20.05.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 07.06.2023 р. на суму 8 000,00 грн., від 20.06.2023 р. на суму 8 000,00 грн., на загальну суму 119 300, 00 грн.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши представника позивача та представника третьої особи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разійогопорушення, невизнання, абооспорювання. Кожна особа має право на захистсвогоінтересу, який не суперечитьзагальним засадам цивільногозаконодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, щокожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень.

Згідно з ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавчепровадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцему порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Українічи за кордоном.

Відповідно до ч.4 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Відповідно до п. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із, середіншого, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Останнім абз. цього ж пункту Інструкції визначено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Вказана Інструкція не визначає як обов`язкову умову віднесення перерахованих коштів боржника на користь стягувача до числа аліментів здійснення вказівки в призначенні платежу про те, що це є саме аліменти.

Період здійснення платежів (після винесення судового наказу), їх розмір, домовленість між сторонами виконавчого провадження, яка мала місце після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, вказують на те, що вони являються аліментами. А надані відповідачу боржником засвідчені копії квитанцій про перерахунки грошових коштів боржнику, у відповідності до вимог Інструкції, являється підставою для перерахунку розміру заборгованості та її зменшення на відповідну суму.

У п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Право та порядок на зверненнядо суду за захистом визначається процесуальним законом, положеннями ст.19 ч.1 ЦПК України, згідно з якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, та іншими нормами цього Кодексу.

З огляду на такі вимоги Закону, спір щодо розміру заборгованості за аліментами відповіднодо закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 01 червня 2022 року (справа № 759/4666/20 провадження № 61-19514св21), «чеки та квитанції, що мають призначення "адресні грошові перекази", "перерахування грошових коштів", "перерахування власних коштів"…, …не містять відомостей про призначення платежу по сплаті аліментів, а тому, з огляду на встановлені вище обставини щодо наявності домовленості між сторонами щодо участі батька в додаткових витратах, не можуть бути включені до розрахунку заборгованості в рахунок сплатиаліментів».

Вислухавши пояснення та думку сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_2 до державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни щодо обчислення ОСОБА_2 розміру заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 201 369 грн. 01 коп., які стягуються з нього в межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 неправомірними частково та зобов`язати державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіну Ірину Олександрівну здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником ОСОБА_2 на банківські картки ОСОБА_3 в сумі 119 300 грн.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін