Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2378/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до зацікавленої особи: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області С.М.Стойка про встановлення факту, що має юридичне значення-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася у Виноградівський районний суд із заявою до зацікавленої особи приватний нотаріус С.М.Стойка про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що заявник встановлений законодавством шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу Стойка С.М., із заяво для прийняття спадщини за померлою, ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабою- ОСОБА_2 , (ксерокопія свідоцтва про смерть додається), оскільки має намір оформити Свідоцтво про право на спадщину згідно заповіту спадкодавця (ксерокопія заповіту додається), але йому було відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про смерть спадкодавця та у правовстановлюючому документі на спадкове майно допущені помилки, акцентована увага на тому, що існують розбіжності.

У зв`язку з такими обставинами нотаріус повідомила заявника про необхідність звернутися до Виноградівського суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме:

- у свідоцтві про смерть, виданого Виноградівським ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області, серії НОМЕР_1 від 03.10.2023 року на ім`я- ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0065546 виданого 29.12.1999 року на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 27.03.1997 року № 138 на ім`я ОСОБА_3 .

Такі розбіжності при написані персональних даних баби заявника, а саме по батькові в свідоцтві про смерть , вона зазначений як « ОСОБА_4 », а в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначена як « ОСОБА_5 » створили йому перешкоди у прийнятті спадщини за заповітом та змушують його звернутися до суду із даною заявою.

Ситуація щодо відмінностей у відображенні по батькові у документах актів цивільного стану та безпосередньо в документах баби, має місце внаслідок місцевої говірки та перекладом з угорської на українську мову, оскільки ці імена є похідними « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », а встановлення цього факту надасть заявнику можливості прийняти спадщину та вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак просить суд Встановити факт належності, а саме: Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0065546, виданого 29.12.1999 року на підставі Рішення Виноградівської РДА Закарпатської області від 27.03.1997 року № 138 на ім`я ОСОБА_3 належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В судове засідання заявник не з`явився, проте в подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без нього, свої вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просив такі задоволити; зацікавлена особа приватний нотаріус С.М.Стойка в судове засідання також не з`явилася, про місце і час розгляду справи у суді повідомлена належним чином, проте 22.04.2024р. також подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі на підставі наявних у справі доказів, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без участі сторін у справі на підставі наданих сторонами доказів.

При цьому, з приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням заявлених вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Згідно п.6 ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що заявник у встановлений законодавством шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу Стойка С.М., із заяво для прийняття спадщини за померлою, ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабою- ОСОБА_2 , (ксерокопія свідоцтва про смерть додається), оскільки має намір оформити Свідоцтво про право на спадщину згідно заповіту спадкодавця (ксерокопія заповіту додається), але йому було відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про смерть спадкодавця та у правовстановлюючому документі на спадкове майно допущені помилки, акцентована увага на тому, що існують розбіжності, а саме:

- у свідоцтві про смерть, виданого Виноградівським ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області, серії НОМЕР_1 від 03.10.2023 року на ім`я- ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0065546 виданого 29.12.1999 року на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 27.03.1997 року № 138 на ім`я ОСОБА_3 .

Такі розбіжності при написані персональних даних баби заявника, а саме по батькові в свідоцтві про смерть , вона зазначена як « ОСОБА_4 », а в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначена як « ОСОБА_5 » створили заявнику перешкоди у прийнятті спадщини за заповітом, а встановлення цього факту надасть заявнику можливості прийняти спадщину та вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак, заявник правомірно просить суд встановити зазначений юридичний факт.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,247,293,259,263-265,315 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до зацікавленої особи: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області С.М.Стойка про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0065546, виданого 29.12.1999 року на підставі Рішення Виноградівської РДА Закарпатської області від 27.03.1997 року №138 на ім`я ОСОБА_3 належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А. А. Надопта