Справа № 643/4883/24
Провадження № 2/643/2820/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини.

Ознайомившись з матеріалами справи та наданою на запити суду інформацією, суд дійшов висновку про направлення справи за підсудністю з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Із відповіді № 591956 від 15.05.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Салтівського району м. Харкова.

Фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, якщо інше не передбачене законом.

З позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітньої дитини, спір стосується саме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. При цьому, вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є похідною та випливають із позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Комплексний аналіз вказаної норми вказує на те, що під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вирішення питання судом про стягнення аліментів з відповідача не є окремою позовною вимогою та вирішується судом в обов`язковому порядку у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Вище наведене, свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів є похідними вимогами від основної вимоги суті спору про позбавлення відповідача батьківських прав, та рішення про стягнення аліментів приймається судом при задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав незалежно від того, чи заявлена вказана вимога позивачем.

Справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи те, що одна з позовних вимог про позбавлення батьківських прав повинна розглядатись виключно за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, а друга вимога про стягнення аліментів, хоча і передбачає альтернативну підсудність, являється похідною від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, тому справа підлягає розгляду судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Слід зауважити, що Кабінетом Міністрів України 07.02.2022 прийнято постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», яка набрала чинності 14.03.2022 року, якою, у тому числі було затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)» (далі Порядок).

Відповідно до вимог вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4).

Статус ВПО підтверджує отримання заявником соціальних послуг з боку держави на території Салтівського району м. Харкова та не є визначенням її адреси місця проживання відповідно до вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Таким чином цивільна справа територіально не підсудна Московському районному суду м. Харкова, оскільки зазначена вище адреса відноситься до Чугуївського району Харківської області та, відповідно, до підсудності Чугуївського міського суду Харківської області.

Пунктом 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповіднодо статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує підсудність справ, суд приходить до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід передати на розгляд за територіальною підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області, у зв`язку з непідсудністю даного позову Московському районному суду м. Харкова.

Керуючись ст. ст. 27, 31,32, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передати на розгляд Чугуївському міському суду Харківської області (63500, Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2.).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т.В. Поліщук