ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 385/350/23

провадження № 61-16448св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фермерське господарство «Олена»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остащенко Олеся Миколаївна, на постанову Кропивницькогоапеляційного суду, у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Єгорової С. М., Чельник О. І., від 18 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фермерського господарства «Олена» (далі - ФГ «Олена») про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі.

2. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0191, площею 3,0099 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області.

3. 30 листопада 2012 року між позивачем та ФГ «Олена» було укладено договір оренди щодо вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 30 листопада 2022 року.

4. Починаючи з осені 2022 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з повідомленням про небажання подальшої співпраці та просила повернути належну їй земельну ділянку одразу після закінчення строку договору оренди.

5. Проте, отримавши інформаційну довідку № 317195113 від 09 грудня 2022 року, позивачці стало відомо, що 30 листопада 2022 року державним реєстратором Благовіщенської міської ради Кіровоградської області

Корсун В. С. було зареєстровано додаткову угоду б/н від 16 листопада

2022 року до договору оренди від 30 листопада 2012 року, якою продовжено строк дії основного договору оренди до 30 листопада 2032 року.

6. Позивачка зазначала, що не підписувала жодних додаткових угод з відповідачем, не бажала та не бажає подальшої співпраці з ним.

7. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати

ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної їй земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0191, площею 3,0099 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди б/н від 16 листопада 2022 року до договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена» 30 листопада 2012 року, зареєстрованої 30 листопада 2022 року, номер запису про інше речове право: 48594918.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області,

у складі судді Венгрина М. В., від 06 червня 2023 року позов задоволено. Зобов`язано ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номер :02:000:0191, площею 3,0099 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди № б/н

від 16 листопада 2022 року до договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена» 30 листопада 2012 року, зареєстрованої

30 листопада 2022 року, номер запису про інше речове право № 48594918. Стягнуто з ФГ «Олена» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1 073,60 грн сплаченого судового збору та 11 000 грн витрат на правничу допомогу.

9. Суд першої інстанції, врахував факт невиконання відповідачем ухвали про витребування оригіналу додаткової угоди, та вказав, що оскільки порушення права власності позивачки відбулось у результаті державної реєстрації права оренди за ФГ «Олена» на підставі додаткової угоди, яка ОСОБА_1 не укладалася, заявлені вимоги опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Короткий зміст оскаржуваної постанови апеляційного суду

10. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 жовтня

2023 року апеляційну скаргу ФГ «Олена» задоволено. Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ «Олена» 1 610,40 грн судового збору.

11. Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не спростував доводи позивачки про відсутність її волевиявлення на укладення спірного договору.

12. Водночас апеляційний суд вказав на неналежність обраного позивачкою способу захисту порушених прав, оскільки на час укладення додаткової угоди законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування державної реєстрації договору. Державній реєстрації підлягала не сама угода, а речове право, яке виникло на її підставі. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки. Проте ОСОБА_1 з такими вимогами у розглядуваній справі не зверталась.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат

Остащенко О. М. просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року, залишивши в силі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Остащенко О. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року.

15. Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які у грудні 2023 року надійшли до Верховного Суду.

16. Протоколом повторного розподілу справи між суддями Верховного Суду від 23 квітня 2024 року у зв`язку із відставкою судді ОСОБА_2 , суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В.

17. Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

18. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду

від 05 серпня 2020 року справа № 125/702/17, від 10 листопада 2021 року справа № 543/253/16-ц, від 03 листопада 2021 року справа № 125/2053/18,

від 01 грудня 2021 року справа № 656/239/18, від 30 листопада 2022 року справа № 656/241/19-ц, від 07 червня 2022 року справа № 144/338/18,

від 04 липня 2023 року у справі № 388/965/21, від 28 липня 2023 року у справі № 391/797/20, від 06 квітня 2023 року у справі № 388/964/21, від 11 листопада 2022 року у справі № 394/486/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

19. Наголошує, що додаткова угода до договору оренди земельної ділянки є неукладеною. Вважає, що реєстрація неукладеної додаткової угоди не відповідає вимогам закону, а скасування державної реєстрації в даному випадку є правильним та ефективним способом захисту, який забезпечить реальне відновлення порушених прав шляхом повернення в стан, що існував до відповідної державної реєстрації.

20. Крім того, обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, відповідно до якого ухвалення судових рішень про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

21. Зауважує, що на дату ухвалення судових рішень як судом першої інстанції рішення, так і апеляційною інстанцією - норма щодо якої Верховним Судом сформовано вказаний правовий висновок, припинила свою дію у відповідній редакції (частина третя статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

22. Додатково вказує, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становлять 7 000 грн, а в суді касаційної інстанції - 34 000 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

23. У січні 2023 року ФГ «Олена» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

24. Вважає, що ефективним способом захисту прав, які позивачка вважає порушеними, є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та скасування державної реєстрації права оренди.

25. Наголошує, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим часом, а також не відповідають критерію реальності, розумності їх розміру.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 3,0099 га, кадастровий номер :02:000:0191, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області.

27. 30 листопада 2022 року зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0191, площею 3,099 га, на підставі додаткової угоди б/н від 16 листопада 2022 року до договору оренди

від 30 листопада 2012 року, якою продовжено строк дії основного договору оренди до 30 листопада 2032 року з автоматичним продовженням дії договору, орендар - ФГ «Олена».

28. 17 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ФГ «Олена» з листом-повідомленням, про те, що не бажає поновлювати дію договору оренди землі, який укладений між нею та ФГ «Олена», та має намір самостійно обробляти орендовану земельну ділянку, загальною площею 3,0099 га, кадастровий номер :02:000:0191.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

29. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

30. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

31. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

32. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

33. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

34. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

35. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

36. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

37. Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

38. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

39. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

40. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

41. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

42. У справі, яка переглядається, обґрунтовуючи позовні вимоги

ОСОБА_1 посилалась на те, що не підписувала додаткову угоду, яка є неукладеною, а державна реєстрація здійснена на її підставі - незаконною.

43. Врахувавши ухилення відповідача від надання оригіналу оскаржуваної додаткової угоди, а також її відсутність у матеріалах справи, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не спростував доводи позивачки про відсутність її волевиявлення на укладання додаткової угоди до договору оренди землі.

44. Касаційна скарга ОСОБА_1 містить доводи щодо ефективного способу захисту її прав, а тому з огляду на вимоги статті 400 ЦПК України законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення перевіряється судом касаційної інстанції у цій частині.

Щодо способу захисту порушених прав

45. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

46. Пунктами 1, 9, 14 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

47. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній з 16 січня 2020 року, яка діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції) визначено, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

48. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

49. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

50. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

51. У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

52. Верховний Суд у постановах від 25 жовтня 2023 року у справі

№ 385/1290/21, від 21 лютого 2024 року у справі № 385/342/23, від 20 березня 2024 року у справі № 385/35/23, від 10 квітня 2024 року у справі № 385/340/23 та справі № 385/405/23, від 17 квітня 2024 року у справі № 385/291/23 при вирішенні подібних спорів за участі ФГ «Олена» дійшов висновку, що за встановлених обставин обраний позивачами спосіб захисту є ефективним та таким, що забезпечує реальне відновлення їх порушених прав.

53. Враховуючи наведену судову практику Верховного Суду у подібних спорах за участі ФГ «Олена», обставини конкретної справи та те, що відповідач не надав оригіналу додаткової угоди від 16 листопада 2022 року і не спростував доводів позивачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неукладеність оспорюваного правочину та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

54. Відповідно до положень статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

55. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційним судом помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова Кропивницького апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року - скасуванню, із залишенням в силі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року.

56. Колегією суддів не встановлено підстав для передачі справи на розгляд відповідної палати, як того просила представник ОСОБА_1 - адвокат Остащенко О. М. у касаційній скарзі.

57. За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

58. Згідно положень частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

59. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

60. У касаційній скарзі представником ОСОБА_1 викладено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 7 000 грн та в касаційному суді у розмірі 34 000 грн, а також сплаченого судового збору за подання касаційної скарги в сумі 2 147,20 грн.

61. Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн, то Верховний Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відсутнє документальне підтвердження понесених витрат у суді апеляційної інстанції, відсутній детальний опис робіт, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн не підлягають задоволенню.

62. Розмір витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді касаційної інстанції підтверджується договором про надання правової допомоги від 02 листопада 2023 року № 93 та додатковою угодою

від 02 листопада 2023 року № 1, актом виконаних робіт від 14 листопада

2023 року, квитанцією від 03 листопада 2023 року, відповідно до якої позивачкою сплачено частину гонорару за надану правову допомогу у

розмірі 17 000 грн.

63. Беручи до уваги заперечення ФГ «Олена» щодо співмірності розміру таких витрат, характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 під час касаційного перегляду справи, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі

12 000 грн, які слід стягнути з ФГ «Олена».

64. Також з ФГ «Олена» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 2 147,20 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остащенко Олеся Миколаївна, задовольнити.

2. Постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року скасувати, залишивши в силі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року.

3. Стягнути з фермерського господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді касаційної інстанції у розмірі 12 000 грн, а всього 14 147,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович