Справа №638/6045/21
Провадження № 2/638/584/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Кордіварової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» до ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Фідобанк» про застосування наслідків нікчемності правочину -

встановив:

Представник ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Фідобанк», в якому просить застосувати наслідки нікчемності Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2016 року, що укладений між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719, шляхом витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», як правонаступника ПАТ «Фідобанк» нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху №1-1, 1-1а, 1-1б, 1-1в, 1-1г, 1-1д, 1-1е, 1-1ж, 1-1з, загальною площею 97,3 кв.м. в літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В обґрунтування позову зазначає, що Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.2010 Виконавчим комітетом Харківської міської ради за №3227, на праві власності належало нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-1, 1-1а, 1-1б, 1-1в, 1-1г, 1-1д, 1-1е, 1-1ж, 1-1з, загальною площею 97,3 кв. м в літ. «А-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) (далі Нежитлові приміщення). 15 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719 (далі Договір №719). Відповідно до пункту 1.1 Договору, продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність належне продавцю на праві власності Нежитлові приміщення та сплачує за них обговорену даним договором грошову суму. У пункті 2.1 вказаного договору сторони узгодили, що ціна нерухомого майна за домовленістю сторін визначається у сумі 1 402 499,41 грн, у тому числі ПДВ 233749,90 грн. В подальшому, на підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд, ФГВФО) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно, призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_4 строком на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.06.2016 №959 продовжено строки тимчасової адміністрації з 20.06.2016 до 19.07.2016 та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_4 з 20.06.2016 по 19.07.2016.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», у зв`язку із чим розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521 , 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», - ОСОБА_4 з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 №826 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993) затверджений порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення (далі Порядок №863). Положеннями розділу ІІІ «Наслідки прийняття Уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявлених фактів нікчемності правочинів (договорів)» Порядку №863 передбачено, що правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами. Уповноважена особа Фонду зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо відповідних правочинів (договорів), що є нікчемними, з метою приведення фінансового стану банку за зобов`язаннями за ними у первісний стан.

Так, наказом Уповноваженої особи Фонду від 25.05.2016 №32 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» вирішено, серед іншого здійснити в банку перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 по 20.05.2016 на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для чого створити комісію з перевірки договорів за операційною діяльністю банку у певному складі.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017 №652 вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, до 15.05.2017. Також, наказом Уповноваженої особи Фонду від 22.02.2017 №24 «Щодо внесення змін до наказу ПАТ «Фідобанк» від 25.05.2016 №32» вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, до 15.05.2017. 13.05.2017 Уповноваженою особою Фонду затверджений протокол засідання комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, яким вирішено визнати договір купівлі продажу від 15.03.2016, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719, таким, що містить ознаки нікчемності, що визначені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 ЦК України.

В обґрунтування такого рішення комісія послалась на те, що з огляду на умови укладених договорів, порівняльний підхід (аналогів купівлі продажу нерухомого майна) в зазначений період, що базується на прямому порівнянні об`єктів нерухомого майна з аналогічними об`єктами купівлі продажу нерухомого майна, які були продані, або включені в перелік об`єктів, які підлягають продажу (розміщені на різних спеціальних інтернет ресурсах). Такі висновки комісія ґрунтує на: - Зборі інформації про купівлю продаж нерухомого майна за вказаний період перевірки, які схожі з об`єктами нерухомого майна проданого банком в період, що перевірявся; - Аналізі інформації, за допомогою якої можуть бути отримані величини коригувань для визначення факторів, які впливають на ціну купівлі продажу. З цих підстав, комісія зробила висновок, що укладаючи зазначені договори, в тому числі і договір №719, сторони завідомо передбачили низьку ціну купівлі продажу нерухомого майна не враховуючи основні аспекти з їх ціни, зовнішнього стану приміщень, попиту на ринку нерухомого майна, строку експлуатації і т.д. Також, те, що ціна відчуженого банком нежитлових приміщень, які були предметом договору №719, є меншою на 20 відсотків свідчить Звіт №07-17-М14-18 з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлових приміщень, згідно якого ринкова вартість оцінюваного майна складає 2263808,00 грн без урахування ПДВ. Вказаний звіт замовлений ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Коваленко О.В., оцінювачем є ПП «ТА-Експерт-Сервіс» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 29.09.2014 №16961/14; кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Драник Н.І., МФ №46 від 02.04.2016, видане ФДМУ та УКШ). Разом з тим, згідно договору №719 продаж нежитлових приміщень відбувся за 1402499,41 грн, у тому числі ПДВ 233749,90 грн (ціна без урахування ПДВ 1168749,51 грн), що у порівнянні з вартістю, що визначена у вищенаведеному звіті №07-17-М14-18 є меншою 5 на понад 20% (вартість згідно Звіту 07-17-М14-18 з ПДВ складає 2716569,60 грн, відповідно, мінімальна вартість нежитлових приміщень повинна була складати 2173255,68 грн з ПДВ).

Згідно меморіального ордеру від 15.03.2016 №ПН18073 на рахунок ПАТ «Фідобанк» надійшли кошти у сумі 1402499,41 грн за призначенням платежу «Сплата по договору купівлі продажу нерухомого майна від 15.03.2016 за нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 »; оплата була здійсненна з рахунку, який відкритий у ПАТ «Фідобанк». Отже, уклавши договір №713 ПАТ «Фідобанк» надало перевагу ОСОБА_3 , оскільки остання була клієнтом банку, мала на рахунках кошти, введення яких ускладнювалось внаслідок погіршення платоспроможності Банку та внаслідок укладення такого договору без проведення відкритих (публічних) торгів Банк надав перевагу відповідачу як кредитору. За таких обставин, внаслідок перевірки правочинів, вчинених ПАТ «Фідобанк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, було виявлено договір №713, який є нікчемним в силу пункту 3 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки ПАТ «Фідобанк» здійснив відчуження нежитлових приміщень за ціною, яка є на 20 відсотків меншою від звичайної, та уклав договір, умови якого передбачають передачу нерухомого майна з метою надання кредитору переваги (пільги), яка не встановлена законодавством та внутрішніми документами банку. Відповідно до положень частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений 15.03.2016 між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719 є нікчемним, оскільки його недійсність встановлена частиною третьою статті 38 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Щодо прав Позивача на нежитлові приміщення. За результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 14.01.2021 №UA-EA-2020-12-17-000004-b, між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КАПІТАЛ ДЖІРІНГ» як покупцем було укладено договір купівлі продажу від 04.03.2021 №GL22N019274/7 майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №32. У пункті 1.1 зазначеного договору сторони визначили предмет договору, згідно з яким продавець передає у власність покупцеві, а останній приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлові приміщення першого поверху №1-1, 1-1а, 1-1б, 1-1в, 1-1г, 1-1д, 1-1е, 1-1ж, 1-1з, загальною площею 97,3 кв. м в літ. «А-3» по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Право власності у продавця виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №177327, виданого 30.11.2010 Виконавчим комітетом Харківської міської ради за №3227, та було припинено на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 15.03.2016, посвічденого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №719. пункті 3.1 сторони дійшли згоди, що ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець. На виконання умов договору ТОВ «ФК «КАПІТАЛ ДЖІРІНГ» до укладення договору було здійснено оплату, що підтверджується платіжним дорученням від 04.02.2021 №9 на суму 4802731,94 грн. За таких обставин ТОВ «ФК «КАПІТАЛ ДЖІРІНГ» має право заявляти вимоги щодо нежитлових приміщень. Щодо порушеного права позивача та обрання ефективного способу захисту цивільного права. Позивач вважає, що його право як набувача майнових прав щодо нерухомого майна порушуються нікчемним правочином, наслідком чого є незаконне, без відповідної правової підстави, володіння таким майном іншою особою. За таких обставин, позивачем, як правонаступником ПАТ «ФІДОБАНК» у спірних правовідносинах обрано спосіб захисту порушеного права шляхом застосування наслідків нікчемності правочину шляхом витребування з чужого незаконного володіння майна, що вибуло з власності ПАТ «ФІДОБАНК» за нікчемним правочином. На підставі вищевикладеного до суду подано позов.

Ухвалою суду від 08.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті.

26.10.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в яких останній просив суд задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вони базуються на вимогах закону.

03.07.2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки доводи позивача щодо нікчемності договору купівлі-продажу є необґрунтованими. Зокрема ОСОБА_3 оскаржено рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому порядку про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №719 нікчемним. Крім зазначеного вказав на те, що у разі визнання позовних вимог обґрунтованими застосувати строки позовної давності.

25.07.2023 року до суду надійшла відповідь представника позивача на письмові пояснення представника відповідача в який позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Зазначив, що нікчемним є укладений договір купівлі-продажу не в силу рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а силу ст. 215 ЦК України. Їх рішення є лише внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою. Тож рішення Харківського окружного адміністративного суду не є преюдиційним для даного спору. Щодо строків позовної давності, заявлених представником відповідача, вказав, що вони не є пропущеними, оскільки правочин було вчинено 15.03.2016 року, із позовом про визнання нікчемного правочину недійсним представник банку звернувся у травні 2018 року в задоволенні якого було відмовлено. З новим позовом позивач вже звернувся у 2021 році, тож на його думку строк позовної давності переривався з 2018 року, а тому клопотання про його застосування не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року було залишено без розгляду клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення з мотивів викладених у ньому.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив застосувати строки позовної давності до правовідносин.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи №638/277/18, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

У статтях 15, 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суб`єктивне право на захист реалізується у спосіб, визначений законом. Перш за все це право на звернення за судовим захистом, носієм якого виступає кожний з учасників цивільних правовідносин чи будь-яка заінтересована особа.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Частина друга статті 16 ЦК України визначає основні способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний із застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення.

Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.2010 Виконавчим комітетом Харківської міської ради за №3227, на праві власності належало нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-1, 1-1а, 1-1б, 1-1в, 1-1г, 1-1д, 1-1е, 1-1ж, 1-1з, загальною площею 97,3 кв. м в літ. «А-3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) (далі Нежитлові приміщення).

15 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719 (далі Договір №719).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність належне продавцю на праві власності Нежитлові приміщення та сплачує за них обговорену даним договором грошову суму. У пункті 2.1 вказаного договору сторони узгодили, що ціна нерухомого майна за домовленістю сторін визначається у сумі 1 402 499,41 грн, у тому числі ПДВ 233749,90 грн.

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд, ФГВФО) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно, призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_4 строком на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.06.2016 №959 продовжено строки тимчасової адміністрації з 20.06.2016 до 19.07.2016 та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_4 з 20.06.2016 по 19.07.2016.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», у зв`язку із чим розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521 , 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», - ОСОБА_4 з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 №826 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993) затверджений порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення (далі Порядок №863). Положеннями розділу ІІІ «Наслідки прийняття Уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявлених фактів нікчемності правочинів (договорів)» Порядку №863 передбачено, що правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами. Уповноважена особа Фонду зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо відповідних правочинів (договорів), що є нікчемними, з метою приведення фінансового стану банку за зобов`язаннями за ними у первісний стан.

Так, наказом Уповноваженої особи Фонду від 25.05.2016 №32 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» вирішено, серед іншого здійснити в банку перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 по 20.05.2016 на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для чого створити комісію з перевірки договорів за операційною діяльністю банку у певному складі.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017 №652 вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, до 15.05.2017. Також, наказом Уповноваженої особи Фонду від 22.02.2017 №24 «Щодо внесення змін до наказу ПАТ «Фідобанк» від 25.05.2016 №32» вирішено продовжити строк проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, до 15.05.2017. 13.05.2017 Уповноваженою особою Фонду затверджений протокол засідання комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, яким вирішено визнати договір купівлі продажу від 15.03.2016, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719, таким, що містить ознаки нікчемності, що визначені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 ЦК України.

На підставі вищевикладеного представником ПАТ «Фідобанк» 12.01.2018 року було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання нікчемного правочину недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 року, скасованого постановою Харківського апеляційного суду від 15.06.2020 року по справі №638/277/18 в задоволення позовних вимог було відмовлено з підстав неправильного обрання способу захисту.

Так, частинами 1,2 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Рішення щодо визнання договору купівлі продажу від 15.03.2016, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719, таким, що містить ознаки нікчемності, що визначені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 ЦК України, суд розцінює лише як внутрішній розпорядчий документ, прийнятий уповноваженою особою ФГВФО та констатує наявність обставин, встановлених ст. 215 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень») (пункт 10 Постанови).

Так, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочину (договору купівлі-продажу), шляхом повернення майна, яке виступало його предметом.

Однак одночасно із чим, судприймаючи до увагу заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, зазначає наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом часу її дії особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України)

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, договір купівлі-продажу укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 719, укладений 15.03.2016 року.

Представником позивача було подано позов до Дзержинського районного суду м. Харкова із вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним 12.01.2018 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 року, скасованого постановою Харківського апеляційного суду від 15.06.2020 року по справі №638/277/18 в задоволення позовних вимог було відмовлено з підстав неправильного обрання способу захисту.

Всі дії попереднього позивача ПАТ «Фідобанк» є обов`язковими для нового правонаступника ТОВ «СК Капітал Джірінг».

З новим позовом представник позивача (правонаступник первісного) звернувся до суду 23.04.2021 року.

З норм статей 263 та 264 ЦК України вбачається, що переривання перебігу позовної давності відрізняється від зупинення перебігу позовної давності тим, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так позивачем було реалізовано право на захист його порушених прав. Відмова в задоволенні позовних вимог через обрання позивачем неправильного способу захисту, суд не розцінює як підставу для переривання строку позовної заяви. Така позиція узгоджується із позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у справі № 904/3405/19.

Тобто трирічний строк позовної давності для звернення до суду сплив 15.03.2019 року.

Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України, згідно із частиною четвертою якої сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат розгляду справи, витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 258, 259, 263, 264, 267, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» до ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Фідобанк» про застосування наслідків нікчемності правочину відмовити.

Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 29.05.2024 року.

Головуючий суддя: