Справа № 466/5187/23
Провадження № 2/466/349/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ПОПЕНКО І.І.

позивачка ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

19.05.2023р. ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення 129 178,45грн. заборгованості за договором позики, оформленим розпискою від 09 червня 2019 року. В обґрунтування позову зазначає, що 09.06.2019р. ОСОБА_5 позичив у неї 1000,00 доларів США, 400 євро та 200 000,00грн. строком до 09.06.2020р. За користування коштами зобов`язався виплачувати по 2000,00грн. щомісячно впродовж часу користування грошима. На підтвердження договору позики ним була надана розписка.

Оскільки відповідач в обумовлений строк коштів не повернув, позивачка змушена звертатися з позором до суду. Просить стягнути з відповідача заборгованість за позикою з врахуванням індексу інфляції.

Ухвалою від 09.06.2023р. відкрито спрощене позовне провадження.

07.02.2024р. відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позов, у якому він проти задоволення позовних вимог заперечив, вказав, що борг за розпискою повертався частинами. Повертала позивачці кошти за позикою ОСОБА_6 . Ці кошти їй передавав син ОСОБА_5 , який в березні 2022р. був мобілізований та несе службу в ЗСУ. Записи про повернення боргу вносилися позивачкою власноручно у формі таблиці. Згодом позивачка в односторонньому порядку без згоди відповідача вирішила перевести борг з гривні у долари США і кошти, надані на повернення позики в гривнях, рахувала по курсу до долара США. У відзиві зазначає, що відображені в долученому позивачкою розрахунку заборгованості та інфляційних втрат відомості не відповідають дійсності, не узгоджуються із наданими самою відповідачкою документами. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному розмірі. Просили позов задовольнити. ОСОБА_4 пояснила, що надані відомості про повернення боргу, які містяться на звороті розписки від 09.06.2019р. і долучені до справи, стосуються як цієї розписки, так і іншої розписки про отримання позики, яку давала позивачці ОСОБА_6 . Позивачка зазначила, що позичені у неї 1000,00 доларів США і 400 євро повернуті, претензій до цієї суми вона не має, неповернутою залишилася лише частина боргу у гривнях.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечила повністю з наведених у відзиві на позов обставин. Зазначила, що борг за розпискою від 09.06.2019р. позивачці повернуто повністю. Про отримання коштів на повернення боргу позивачка власноручно зазначала на звороті розписки. Частина коштів поверталася позивачці у гривнях, а частина у доларах США та євро. З березня 2022р. позивачка в односторонньому порядку залишок гривневого боргу перевела у доларовий еквівалент по курсу на час отримання позики та стала вимагати повернення залишку цього боргу по проведеному нею на власний розсуд розрахунку. Відповідач на такий перерахунок не погодився і продовжував повертати кошти відповідно до наданої 09.06.2019р. Позивачка повернені їй у гривнях кошти рахувала у доларах по курсу на день отримання таких. Таким чином, позивачка в односторонньому порядку збільшила розмір заборгованості, які просить стягнути в судовому порядку. Також представник відповідача зазначила, що жодних інших розписок вона позивачці не давала, коштів у неї не позичала. Просить відмовити у позові.

Заслухавши учасників провадження, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані суду у справі докази, оглянувши наданий позивачкою оригінал розписки від 09.06.2019р., внизу якої і на звороті є записи позивачки про повернення коштів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.651 ЦК України).

Нормою ч.1 ст.629 ЦК України закріплено обов`язковість виконання договору сторонами.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відпов ідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 09.06.2019р. між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно якого позивач ОСОБА_4 надала відповідачеві ОСОБА_5 позику в розмірі 1000,00 євро, 400,00 доларів США а також 200 00,00грн., за які відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно відсотки в розмірі 2000грн. «на протязі часу використання даної суми». Весь борг відповідач зобов`язався повернути до 09.06.2020р.

Договір позики було оформлено розпискою.

Факт укладення договору позики сторонами не оспорюється.

В судовому засіданні позивачка надала для огляду суду оригінал цієї розписки.

При огляді оригіналу розписки судом встановлено, що її зміст відповідає наявній в матеріалах справи та завіреній позивачкою копії (а.с.14).

На звороті оригіналу розписки є записи про повернення боргу частинами, сплату щомісячних платежів (а.с.15). Як встановлено в судовому засіданні, ці записи зроблені позивачкою власноручно і засвідчені її підписами. У них вказана дата та кошти, які сплачувалися за користування позикою в розмірі 200 тис.грн., а також кошти у євро та доларах США, що також поверталися позивачці.

Крім того, у нижній частині оригіналу розписки також є власноручні записи позивачки щодо повернення їй боргу ( а.с.15 зворот).

В судовому засіданні позивачка пояснила, що записи про повернення коштів у доларах США та євро стосуються не лише цієї розписки, а й іншої розписки, яку давала їй мати відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Суд такі пояснення позивачки відхиляє з огляду на те, що записи про повернення коштів боржником, зроблені кредитором на борговому документі цього боржника, не можуть стосуватися зобов`язань інших боржників перед цим кредитором.

Судом також встановлено, що позивачка в односторонньому порядку, без згоди відповідача, склала документ під назвою ф`ючерсна угода, куди вносила відомості про погашення заборгованості ОСОБА_5 за розпискою від 09.06.2019р., в якій зазначала отримані нею кошти в гривнях, їх доларовий еквівалент на дату повернення (а.с.16,17).

Норма ст.525 ЦК України містить заборону односторонньої зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому при вирішенні спору суд керується домовленостями, досягнутими сторонами на час укладення договору позики.

Суд приймає до уваги власноручні записи позивачки у ф`ючерсних угодах лише як підтвердження факту отримання нею грошових коштів у національній валюті гривні на погашення боргу.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, досліджені докази на їх підтвердження, слід дійти висновку про те, що власноручні записи позивачки на розписці відповідача від 09.06.2019р. про отримання позивачкою на погашення боргу грошових коштів у гривнях, доларах США та євро, та її власноручні записи на аркушах паперу з назвою ф`ючерсна угода про суми отриманих коштів у гривнях спростовують твердження позивачки про наявність у відповідача залишку боргу, який з врахуванням індексу інфляції позивачки визначила в розмірі 129 178,45грн.

Позивачкою не доведено наявність у відповідача перед нею цієї заборгованості за розпискою від 09.06.2019р.

Та обставина, що оригінал боргового документу продовжує залишатися у позивачки не спростовує даних висновків суду, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, позивачка в односторонньому порядку, протиправно змінила умови договору і провела перерахунок боргу, отриманого відповідачем у гривнях, в доларовий еквівалент на час отримання позики.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в розмірі 129 178грн. 45коп. за договором позики, оформленим розпискою від 09 червня 2019 року, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.06.2024 року

Суддя Н. Л. Луців-Шумська