Справа № 486/818/23
Провадження № 2/486/106/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ФОП ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням.

В обґрунтування позову зазначає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , є орендарем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.06.2019 року, укладеного з ФОП ОСОБА_5 . Дане нежитлове приміщення використовується ним для розміщення магазину комп`ютерної техніки та сервісного центру по ремонту комп`ютерної техніки «Хард». Над його приміщенням (на другому поверсі) знаходиться нежитлове приміщення за вищезазначеною адресою, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на підставі договору оренди нерухомого майна №1/16 від 01.01.2016 року та використовується ним для торговельної діяльності, а саме: розміщення магазину «Світло-люкс». 11.11.2020 року сталося затоплення нежитлового приміщення, яке позивач орендує за вищевказаною адресою, у зв`язку з неналежним утриманням власником приміщення магазину «Світло-люкс», системи водопостачання, а саме: природним зносом шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 років в цьому нежитловому приміщенні. Факт залиття його нежитлового приміщення підтверджено актом №1 про затоплення приміщення від 11.11.2020 року (надалі - Акт№ 1), складеним членами комісії у складі: ОСОБА_2 (орендар приміщення №1 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), ОСОБА_6 (представник власника приміщення №2 Магазин «Твій дім»), ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (спеціаліст по сантехніці), присутні сантехнік приміщення №1 ОСОБА_8 і сантехнік приміщення №2 ОСОБА_9 . ФОП ОСОБА_10 не погодившись з інформацією викладеною в Акті №1 та дописав в Акті №1 свої заперечення, де пояснив, що шланг могло бути пошкоджено внаслідок гідроудару.

06.01.2021 року КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (надалі KП «ТВКГ») йому було надано листа вих. №02/04, яким повідомило, що за інформацією аварійно-диспетчерської служби підприємства 10.11.2020 року близько 21 години на торговельному комплексі «Відрадний» за адресою: АДРЕСА_2 , не було зафіксовано гідроударів при поновленні холодного водопостачання, після проведення ремонту трубопроводу. Даний лист КП «ТВКГ» спростовує твердження ФОП ОСОБА_4 про пошкодження шлангу внаслідок гідроудару.

Вищеописана подія завдала йому збитків на загальну суму 188440,28 грн., а саме: 1) пошкодження нової комп`ютерної техніки, пошкодження комп`ютерної техніки, наданої для ремонту та обслуговування, пошкодження меблевого обладнання (вітрини) на загальну суму 180540,28 грн.; 2) 3500,00 грн. - витрати на виконання робіт з незалежної оцінки матеріального збитку виконаного ФОП ОСОБА_11 ; 3) 4400,00 грн. - витрати на діагностування обладнання, виконане ФОП ОСОБА_12

01.12.2020 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 , як до орендаря приміщення магазину «Світло-Люкс» з листом з проханням відшкодування завданої шкоди та вирішення питання мирним шляхом, але він повідомив йому в телефонному режимі про те, що всі збитки будуть відшкодовуватися лише в судовому порядку.

15.01.2021 року позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, у зв`язку з чим 08.02.2021 року Господарським судом Миколаївської області було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі №915/55/21. У процесі розгляду справи в суді було з`ясовано, що власником приміщення є ОСОБА_3 та її було залучено до розгляду справи, у зв`язку з чим ОСОБА_3 була повністю обізнана з ситуацією, що склалася, але як власник нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , жодних дій на вирішення спірного питання мирним шляхом не вжила. Після з`ясування того факту, що ФОП ОСОБА_4 є лише орендарем вказаного нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у зв`язку з чим дане питання не підсудне Господарському суду Миколаївської області, позивач залишив позов у справі №915/55/21 без розгляду, він вимушений звернутися з даним позовом до ОСОБА_13 , як власниці приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Крім того, вважає за необхідне заявити вимоги про стягнення моральної шкоди. Станом на день складення даної позовної заяви, сума збитків завданих відповідачем позивачу не змінилася, відповідач не намагається вирішити спірне питання в позасудовому порядку та нічого не робить для того, щоб поліпшити дану ситуацію. Зважаючи на таку поведінку відповідача, враховуючи його відстороненість та безучасність від початку виникнення спірної ситуації із затопленням та завданням йому збитків, він не має жодної впевненості в повноті та своєчасності відшкодування відповідачем йому завданої шкоди, що посилює його душевне страждання.

Крім викладених в позовній заяві обґрунтувань та вимог щодо завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ситуації, що склалася із затопленням нежитлового приміщення, що перебуває в нього в оренді, також йому заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому після знищення значної кількості його майна, завданих збитків, порушення систематичної налагодженої роботи його бізнесу, у суттєвому погіршенні майнового стану, оскільки станом на сьогодні він власними та залученими коштами намагається самостійно відновити все, що в нього було. Він залишився на одній стадії розвитку свого бізнесу без будь-якого прогресу, а до того ж грошові кошти необхідні йому для забезпечення його та його сім`ї, сплати аліментів, оплати комунальних послуг, купівлі продуктів та одягу тощо. У даній ситуації позивач відчув себе абсолютно незахищеним та вразливим. Такий його моральний та душевний стан суттєво вплинув на стан його фізичного здоров`я, внаслідок чого у нього з`явилися захворювання: нейродерміт та погіршення роботи серцево-судинної системи. Вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 100000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 завданої йому матеріальної шкоди в загальній сумі 188440,28 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., а також судові витрати 4568,40 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання у справі (том 1 а.с. 118).

14.07.2023 року відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що вона є власником нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно Договору №1/16 оренди нерухомого майна від 01.01.2016 року, вищевказане приміщення передано в оренду у строкове платне користування для здійснення торгівельної діяльності ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до Договору оренди, р.8. п.8.1.4, п. 8.1.12. саме Орендар несе зобов`язання, щодо здійснення поточних та капітальних ремонтів об`єкта оренди, та є отримувачем комунальних послуг і несе самостійну відповідальність за наслідки діяльності. 11.11.2020 року, дійсно сталося затоплення нежитлового приміщення, за вказаною адресою, причина затоплення, відповідно Акту про затоплення приміщення №1 від 11.11.2020 року, встановлена, в наслідок природного зносу шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 року. Шланг було пошкоджено всередині, тому не вбачає ні своєї прямої вини ні вини Орендаря, тому як візуально побачити пошкодження шлангу не виявлялося можливим. Система водопостачання до моменту затоплення знаходилася в задовільному стані, незважаючи на лист КП «ТВКГ», вважає, що причиною пошкодження шлангу подачі холодної води, став саме гідравлічний удар, після здійснення подачі води в систему. Повідомляючи суд про відсутність дій з її боку, щодо вирішення питання стосовно відшкодування матеріальної шкоди заподіяної затопленням. Позивач вводить суд в оману. Тому як, вона жодного разу не спілкувалася з Позивачем не по телефону, не віч-навіч, листування також не було. Вирішенням даного питання займався саме Орендар, ОСОБА_4 . На скільки їй відомо, що ОСОБА_4 жодного разу не відмовлявся від вирішення питань пов`язаних з наслідками затоплення. Питання з позивачем не вирішилися відразу, через те, що він з самого початку вирішив стягнути з ОСОБА_4 суму, яка перевищує вартість пошкодженого майна. Зі слів, третьої особи по справі на стороні відповідача ОСОБА_4 , він намагався вирішити дане питання мирним шляхом. Неодноразово пропонував позивачу свою допомогу, таку як: відновлення пошкоджених меблів (які були вивезені ОСОБА_4 наступного дня після затоплення в меблеву майстерню для заміни); реалізацію пошкодженого майна (пошкоджені були лише упакування); здійснення ремонтних робіт у приміщенні (єдине на що погодився позивач). Стосовно проведення експертизи на яку посилається позивач, звіту про незалежну оцінку майна від 30.11.2020 року, здійснену ФОП ОСОБА_11 , зазначає, що Договір на проведення робіт №10/11/132 укладено 24.11.2020 року, при тому, як дата оцінки зазначена в звіті 11.11.2019 року. Меблі експерт не міг бачити, тому як з 12.11.2020 року вони знаходяться в приміщенні меблевої майстерні, але оцінені експертом в 57350,00 грн (ринкова вартість). Однак, що мінімально допустимий строк корисного використання меблів складає 4 роки, тобто меблі в приміщені були не нові, а вартість меблів в звіті, та позовній заяві на відшкодування шкоди, зазначена як за нові меблі, тим паче, що ОСОБА_4 запропонував свою допомогу у вирішені питання з відновлення меблів, була домовленість з майстром, щодо виготовлення таких самих (матеріал, колір, розмір) меблів, які знаходились на момент затоплення в приміщенні і були зіпсовані, але позивач у свою чергу вирішив відновити меблі шляхом купівлі нових. Вважає, що це є особистим бажанням позивача, і він особисто має нести за це матеріальні витрати. Враховуючи ситуацію з проведенням експертної оцінки пошкоджених меблів без їх наявності, так само, проводилася експертна оцінка усього пошкодженого майна. Договір оренди нежитлового приміщення укладено 01.01.2016 року, майже за 4 роки до затоплення, вважає, що природний знос шлангу подачі холодної води, не може бути особливою властивістю або недоліком речі про яку вона повинна була повідомити Орендаря приміщення, оскільки на момент укладення договору і протягом тривалого часу користування приміщенням Орендарем інженерно-технічне обладнання знаходилося в задовільному стані. З приводу стягнення з неї моральної шкоди та судових витрат на користь позивача, повідомляє, що не має жодного відношення до затоплення приміщення, тому як нежитлове приміщення з 01.01.2016 року передано в оренду, вона не користується цим приміщенням, тому не може нести відповідальність за дії або бездіяльність третіх осіб. Враховуючи тривалість користування даним приміщенням Орендарем, та відсутність зазначення в акті про затоплення причини такої як, особлива властивість або недолік речі, що призвело до затоплення, вважає, що її вина відсутня. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 (том 1 а.с. 133-135).

14.07.2023 року третя особа на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подав до суду пояснення на позовну заяву, у яких зазначає, що він винаймає нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з Договору №1/16 оренди нерухомого майна від 01.01.2016 року, вищевказане приміщення передано йому в оренду у строкове платне користування для здійснення торгівельної діяльності ОСОБА_3 11.11.2020 року, сталося затоплення нежитлового приміщення, за вказною адресою, причина затоплення, відповідно до Акту про затоплення приміщення №1 від 11.11.2020 року, встановлена, в наслідок природного зносу шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 року. Шланг було пошкоджено всередині, тому не вбачає своєї вини, тому як візуально побачити пошкодження шлангу не виявлялося можливим. Система водопостачання до моменту затоплення знаходилася в задовільному стані, незважаючи на лист КП «ТВКГ», вважає, що причиною пошкодження шлангу подачі холодної води, став саме гідравлічний удар, після здійснення подачі води в систему. Під час затоплення постраждало два об`єкта нерухомості. Він жодного разу не відмовлявся від вирішення питань пов`язаних з наслідками затоплення. У представників магазину «Твій дім» відсутні жодні претензії стосовно відшкодування шкоди завданої затопленням. Електровироби з магазину «Твій дім», у яких було пошкоджено упакування, було продано в його магазині, за товар який не підлягав реалізації він віддав кошти, пошкоджені меблі було відремонтовано, шляхом заміни окремих деталей. Всі питання були вирішені мирним шляхом. Питання з позивачем не вирішилися відразу, через те, що він з самого початку вирішив стягнути з нього, суму, яка перевищує вартість пошкодженого майна, він неодноразово намагався вирішити дане питання мирним шляхом. Пропонував позивачу свою допомогу, таку як: відновлення пошкоджених меблів, вартість матеріалів для відновлення меблів; реалізацію пошкодженого майна; здійснення ремонтних робіт у приміщенні. Проведення експертизи на яку посилається позивач, звіту про незалежну оцінку майна від 30.11.2020 року, здійснену ФОП ОСОБА_11 , що Договір на проведення робіт №10/11/132 укладено 24.11.2020 року, при тому, як дата оцінки зазначена в звіті 11.11.2019 року. Також меблі, які оцінювали, на момент укладання договору проведення експертної оцінки, в приміщенні не було. Меблі експерт не міг бачити, тому як з 12.11.2020 року вони знаходяться в приміщенні меблевої майстерні, але оцінені експертом в 57350,00 грн. Зазначає, що пропонував свою допомогу у вирішені питання з відновлення меблів, була домовленість з майстром, щодо виготовлення таких самих (матеріал, колір, розмір) меблів, які знаходились на момент затоплення в приміщенні і були зіпсовані, але позивач в свою чергу вирішив відновити меблі шляхом купівлі нових. Вважає, що це є особистим бажанням позивача, і він особисто має нести за це матеріальні витрати. Щодо моральної шкоди вважає, що позивачем навмисне одноразово було отримано довідку лікаря про встановлення діагнозу Нейродерміт, але в довідці не зазначено з якого моменту в позивача наявний цей діагноз, що призвело до встановлення такого діагнозу, чи звертався позивач раніше до лікаря з цього приводу. З приводу подання позовної заяви до ОСОБА_3 та стягнення з неї матеріальної, моральної шкоди, та судових витрат па користь позивача, вважає, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до затоплення приміщення, тому як нежитлове приміщення власником якого вона є за вищевказаною адресою передано йому в оренду. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позов подано до неналежного відповідача, всі питання пов`язані з вирішенням даної справи можливо вирішити мирним шляхом, але за умови встановлення дійсної суми збитків, та домовленостей між сторонами конфлікту. Просить суд відмовити ФОП ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том 1 а.с. 138-140).

25.07.2024 року позивач ФОП ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що відповідач в своєму відзиві та третя особа в своїх поясненнях фактично викладають одні й ті самі аргументи, якими намагаються обґрунтувати своє непогодження з позовною заявою та по суті відзив та пояснення дублюють одне одного. Відтак, ані відповідач, ані третя сторона не заперечують наявного факту затоплення його приміщення з підстав викладених в акті про затоплення приміщення №1 від 11.11.2020 року. Надалі, відповідач у своєму відзиві стверджує, що він намагається ввести суд в оману тим, що заявляє про відсутність дій з її сторони щодо вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної затопленням, але в наступному реченні підтверджує те, що вона жодного разу із ним не спілкувалася/не листувалася та не вирішувала ніяких питань стосовно відшкодування шкоди, тим самим суперечачи самій собі. В подальшому за текстом відзиву та пояснень відповідач та третя сторона наполягають на тому, що меблі були вивезені в меблеву майстерню для ремонту на наступний день, після затоплення, але у той же час дані учасники судового процесу нічого не згадають про те, що з тих пір (з 12.11.2020 року) ані відремонтованих старих, ані інших нових меблів з їх сторони йому ніхто не повернув чи не надав, навіть і таких пропозицій не надходило. Стосовно огляду та фотофіксації стану меблів та техніки, що були зроблені оцінювачем ФОН ОСОБА_11 , то він їх особисто оглянув та зробив фото в день виявлення події затоплення, що може бути підтверджено ним особисто. Всі подальші аргументи та непогодження відповідача та третьої сторони з викладеним в звіті про незалежну оцінку майна від 30.11.2020 (надалі - Звіт) з намаганням поставити її об`єктивність під сумнів, свідчать лише про необізнаність учасників судового процесу у законодавстві, що регулює дані взаємовідносини, але жодним чином не доводить неправильності/незаконності чи недостовірності/необ`єктивності даного Звіту. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником. Стосовно аргументів відповідача та третьої сторони про несуттєве пошкодження пакування оргтехніки, що не вплинуло на стан майна та його працездатність не є належним доказом та об`єктивним аргументом порівняно з наданими суду документами суб`єктів оціночної діяльності. Щодо непогодження відповідача та третьої сторони з компенсацією моральної шкоди у зв`язку з ставленням під сумнів поставлених лікарями діагнозів та наданих суду відповідних лікарських довідок, зауважує суду, що наявність стресового стану не з`являється просто так, як просто так не проходить, а є тривалим накопичувальним процесом з негативними наслідками для стану здоров`я. Більше того, цей стресовий стан поглиблюється та укріплюється в організмі за рахунок невизначеності щодо остаточного вирішення ситуації, що склалася, чому сприяла бездіяльність зі сторони відповідача та третьої сторони з затягуванням відшкодування завданої матеріальної шкоди. Відповідач та третя сторона усіляко намагаються уникнути відповідальності посилаючись в своїх процесуальних документах на різні норми чинного законодавства, що регулюють питання володіння, користування та розпорядження майном, перекидаючи відповідальність один на одного (том 1 а.с. 145-150).

02.08.2023 року відповідач ОСОБА_3 надала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, у яких зазначає, що вона не заперечує того, що 11.11.2020 року, сталося затоплення нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , причина затоплення, відповідно Акту про затоплення приміщення № 1 від 11.11.2020 року, встановлена, в наслідок природного зносу шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 року. Шланг було пошкоджено всередині, тому не вбачає своєї вини, тому, як візуально побачити пошкодження шлангу не виявлялося можливим. Система водопостачання до моменту затоплення знаходилася в задовільному стані (том 1 а.с. 168-170).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі, а також до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про надання доказів про розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Представник відповідача ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, однак надав заяву до суду, у якій просить судове засідання призначене на 27.05.2024 року провести без його участі та участі відповідача. Також просить суд розглянути у судовому засіданні його клопотання, а саме клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання та клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Третя особа на стороні відповідача ФОП ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену в позовній заяві, будь-яких інших заяв чи клопотань, в тому числі про відкладення до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе провести судове засідання без участі останнього.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні казав, що ним було проведено незалежну оцінку майна, яка викладена у звіті. 12.11.2020 року подзвонив йому позивач ОСОБА_2 , щоб здійснити огляд після затоплення. Він прийшов особисто на наступний день після затоплення і побачив, як були пошкоджені меблі та техніка, які почали розпухати. Огляд зафіксував на камеру. Оскільки, позивач йому сказав, сам факт огляду спеціалістом останньому потрібно для того, якщо він із стороною не домовиться мирно, щоб міг звернутися до суду. Потім він зафіксував все на фотокамеру. Позивач 24.11.2020 року звернувся до нього, щоб укласти договір. Зазначає, що він має повноваження оцінювання та в нього є дозвільні документи, а також проходить курси відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оцінну діяльність в Україні», щоб визначати ринкову вартість майна.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з 01.04.2019 року ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 а.с. 7).

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.06.2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 («Орендодавець»), та ФОП ОСОБА_2 («Орендар») зазначено, що у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець передає, а Орендар приймає у платне строкове користування нежитлове приміщення загальною площею 52 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 8-14).

У пункті 1.6. цього Договору зазначено, що нежитлове приміщення, що передається Орендарю в оренду на умовах цього Договору, призначене для здійснення Орендарем підприємницької (господарської) діяльності й використовується для розміщення магазину комп`ютерної техніки та сервісного центру по ремонту комп`ютерної техніки (том 1 а.с. 8).

Згідно п.2.3. Договору вбачається, що з моменту підписання акта приймання-передачі нежитлового приміщення, відповідно до пункту 2.1. та 2.2 цього Договору, Орендар набуває всіх прав та обов`язків відповідно до цього Договору і є таким, котрий приступив до належного використання нежитлового приміщення на визначених у цьому Договорі умовах (том 1 а.с. 15).

З копії Інформаційної довідки №325482465 від 11.03.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що нежитлова будівля площею 138.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_3 - частка 1/1 (том 1 а.с. 16).

Відповідно до Договору оренди нерухомого майна №1/16 від 01.01.2016 року зазначено, що над приміщенням позивача (на другому поверсі) знаходиться нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та використовується останнім для торговельної діяльності, а саме: розміщення магазину «Світло-люкс» (том 1 а.с. 17-22).

Згідно копії відповіді №107 від 19.04.2021 року ФОП ОСОБА_15 вказано, що в преамбулі договору та у визначені адреси об`єкта було допущено описку, за фактом договір укладено з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 на обслуговування приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з робочого проекту «Торгівельного комплексу по АДРЕСА_3 , копією рішення Южноукраїнської міської ради №713 від 27.06.2008 року «Про присвоєння поштових адрес об`єктам, розташованим на території міста Южноуккраїнськ», копією розпорядження Южноукраїнського міського голови №19-р від 18.01.2016 року «Про перейменування вулиць та проспектів у м.Южноукраїнськ» (том 1 а.с 23, 24-26, 27, 28-29).

11.11.2020 року у позивача ФОП ОСОБА_2 сталося затоплення нежитлового приміщення, яке позивач орендує за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неналежним утриманням власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_3

11.11.2020 року складено членами комісії у складі: ОСОБА_2 (орендар приміщення №1 магазин «Хард»), ОСОБА_6 (представник власника приміщення №2 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (спеціаліст по сантехніці); присутні: сантехнік приміщення №1 - ОСОБА_8 і сантехнік приміщення №2 - ОСОБА_9 , факт залиття ОСОБА_2 нежитлового приміщення, що підтверджується актом №1 про затоплення приміщення від 11.11.2020 року, згідно якого на момент обстеження виявлено, що причиною є природний знос шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 років в цьому нежитловому приміщенні. Комісією також встановлено, що затоплення вищезазначеного нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відбулося внаслідок неналежного утримання власниками приміщення магазину «Світло-люкс» системи водопостачання (том 1 а.с. 30-31).

12.11.2020 року ОСОБА_4 , не погодившись з інформацією викладеною в Акті №1 від 11.11.2020 року про затоплення приміщення, дописав в ньому свої заперечення, де пояснив, що шланг могло бути пошкоджено внаслідок гідроудару.

06.01.2021 року Комунальним підприємством «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» надано інформацію на заяву ФОП ОСОБА_2 від 05.01.2021 року за вих.№02/04, у якій зазначено, що за інформацією аварійно-диспетчерської служби підприємства 10.11.2020 року близько 21 години на торговельному комплексі «Відрадний» за адресою: АДРЕСА_2 , не було зафіксовано гідроударів при поновленні холодного водопостачання, після проведення ремонту трубопроводу (том 1 а.с. 32).

Згідно акта надання послуг №654 від 24.11.2020 року, що замовник ОСОБА_2 , з одного боку, і представник виконавця ФОП ОСОБА_12 , з іншого боку, склали даний акт, виконавцем були виконані наступні роботи, а саме: діагностування обладнання (том 1 а.с. 34).

Копією Витягу №398247 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вказано, що ФОП ОСОБА_12 здійснює такі види діяльності, а саме: 72.22.0 інші види діяльності у сфері розроблення програмного забезпечення, 72.50.1 ремонт і технічне обслуговування офісної техніки, 72.50.2 ремонт і технічне обслуговування елетронно-обчислювальної техніки, 52.48.1 роздрібна торгівля офісним та комп`ютерним устаткуванням та ін.. (том 1 а.с. 35).

Згідно копії акта списання товарів №489 від 20.11.2020 року вбачається, що ФОП ОСОБА_16 , склад ОСОБА_17 , на підставі акту оцінювання технічного стану (дефектний) №018 від 20.11.2020 року, було списано на суму 57000,28 грн та у якому зазначено, що в сервісному центрі ФОП ОСОБА_18 оглянуто обладнання, яке належить ФОП ОСОБА_2 , з метою визначення технічного стану, можливості використання. Дане обладнання знаходилося в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 під час затоплення приміщення магазину, яке відбулося 11.11.2020 року (том 1 а.с. 33, 36-37).

З копій актів оцінювання технічного стану (дефектний) №019 від 24.11.2020 року, №020 від 24.11.2020 року, №021 від 24.11.2020 року, №022 від 24.11.2020 року, №023 від 24.11.2020 року, №024 від 24.11.2020 року, №025 від 24.11.2020 року, №026 від 24.11.2020 року, №027 від 24.11.2020 року, №028 від 24.11.2020 року, №029 від 24.11.2020 року, №030 від 24.11.2020 року, №031 від 24.11.2020 року, вбачається, що в сервісному центрі ФОП ОСОБА_18 оглянуто обладнання, яке знаходилося на платному ремонті в сервісному центрі ФОП ОСОБА_2 , з метою визначення технічного стану, можливості використання та/або ремонту, у якому стан вживання/гарантія: вживаний, новий на гарантії, та результат обстеження: брудний, не вмикається, вмикається, залитий рідиною (вірогідно водою). Отже, обладнання ремонту підлягає, вважають обладнання ремонтопридатним шляхом заміни, а в деяких випадках обладнання непридатне для подальшого використання, а відновлення або ремонт економічно недоцільним. У зв`язку з вищезазначеним, враховуючи, що обладнання залите рідиною, рекомендують обладнання списати, оскільки комплектуючих, придатних для подальшого використання немає (том 1 а.с. 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50).

Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_11 від 11.11.2020 року про незалежну оцінку майна, власником якого є ФОП ОСОБА_2 (49 одиниць) та фізичні особи (7 одиниць). Згідно якого вбачається, що ринкова вартість матеріального збитку, що було нанесено товарно-матеріальним цінностям в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в кількості 56 одиниць, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки становить: 180540 (сто вісімдесят п`ятсот сорок) гривень (том 1 а.с. 57-77).

Також до Звіту на підтвердження було надано роздруківки фотографій обладнання, належних позивачу (том 1 а.с. 78-105).

01.12.2020 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_4 , як до орендаря приміщення магазину «Світло-Люкс» з листом з проханням відшкодування завданої шкоди та вирішення питання мирним шляхом (том 1 а.с. 110-111, 112).

У добровільному порядку компенсувати матеріальну шкоду, завдану позивачу затопленням нежитлового приміщення, відповідач ОСОБА_3 відмовляється. Станом на час розгляду справи доказів добровільного відшкодування позивачу шкоди відповідачем до суду не надано.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник нежитлового приміщення зобов`язана утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі.

Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція неспростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд оцінюючи подані стороною докази встановив, що затоплення нежитлового приміщення, яке позивач орендує за адресою: АДРЕСА_1 , відбулося з вини відповідача ОСОБА_3 , яка є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з якого відбулося залиття приміщення позивача.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що факт спричинення позивачу шкоди внаслідок затоплення його нежитлового приміщення, що потрапило з приміщення магазину «Світло-люкс» відповідача, підтверджено належним та достатніми доказами: актом №1 про затоплення приміщення від 11.11.2020 року, згідно якого на момент обстеження виявлено, що причиною є природний знос шлангу подачі холодної води, який було встановлено до 2014-2015 років в цьому нежитловому приміщенні; звітом про незалежну оцінку майна, власником якого є ФОП ОСОБА_2 від 11.11.2020 року (дата складання звіту 30.11.2020 року).

Суд відхиляє доводи відповідача про сумнівність та незрозумілість наданого позивачем висновку експерта про вартість майна, оскільки висновок експерта відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, є належним та допустимим доказом.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем чи третьою особою на стороні відповідача ініціювалося проведення відповідних експертиз.

Відповідно до ст. 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Шкода, завдана у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Умова договору найму про звільнення наймодавця від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок особливих властивостей чи недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати, є нікчемною.

У відповідності до пунктів 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII (далі Закон № 2189) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За положеннями п.п. 2, 3, 4, 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189 індивідуальний споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19 квітня 2021 року № 97) (далі Правила) мережі водопостачання та водовідведення споживача експлуатуються та обслуговуються споживачем. Обслуговування мереж споживача може здійснюватися виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення на умовах окремого договору.

За змістом п.9 Розділу ІІ Правил споживач забезпечує зокрема: експлуатацію, ремонт та усунення аварійних ситуацій на об`єктах/мережах водопостачання та водовідведення, які йому належать (перебувають у користуванні), власними силами або із залученням інших суб`єктів господарювання; виконання умов зберігання та забезпечення цілісності вузлів/засобів обліку, пломб та індикаторів впливу магнітного поля; невтручання у роботу вузлів/засобів обліку.

При цьому, суд виходить з того, що відносно пунктів Договору оренди нерухомого майна №1/16 від 01.01.2016 року, на які посилається позивач, а саме права орендодавця: п.7.2.1. - контролювати наявність і стан, напрямки та ефективність використання об`єкта, переданого в оренду за цим договором; п.7.2.2. - здійснювати контроль за станом майна через візуальне обстеження зі складанням акту обстеження. Також, наданої КП «ТВКГ» 06.01.2021 року за вих.№02/04 інформації, що на аварійно-диспетчерської служби підприємства 10.11.2020 року близько 21 години на торговельному комплексі «Відрадний» за адресою: АДРЕСА_2 , не було зафіксовано гідроударів при поновленні холодного водопостачання, після проведення ремонту трубопроводу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч.1 ст. 780 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на викладене, відповідач ОСОБА_3 , яка є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , не звільняється від зобов`язань щодо належного використання її власності.

Будь-яких доказів на підтвердження вини інших осіб в спричиненні шкоди позивачу суду не надано, відповідач ОСОБА_3 не спростувала своєї вини у залитті нежитлового приміщення позивача.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріальна шкода, завдана позивачу ФОП ОСОБА_2 через затоплення нежитлового приміщення, яке він орендує за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пошкодження нової комп`ютерної техніки, пошкодження комп`ютерної техніки, наданої для ремонту та обслуговування, пошкодження меблевого обладнання (вітрини), підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3 на загальну суму 180540,28 гривень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року у справі №686/11256/16-ц, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Нежитлове приміщення, у якому пошкоджено нову комп`ютерну техніку, пошкоджено комп`ютерну техніку, надану для ремонту та обслуговування, пошкоджено меблеве обладнання (вітрину) позивача пошкоджена з вини відповідача, яка у добровільному порядку вирішити питання відшкодування шкоди відмовилася.

У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі - ППВСУ №4 від 31.03.1995) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

Моральна шкода, яка завдана відповідачем позивачу полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому після знищення значної кількості його майна, завданих збитків, порушення систематичної налагодженої роботи його бізнесу, у суттєвому погіршенні майнового стану. Такий позивача моральний та душевний стан суттєво вплинув на стан його фізичного здоров`я, внаслідок чого в нього з`явилися наступні захворювання: нейродерміт та погіршення роботи серцево-судинної системи, яких ОСОБА_2 зазнав у зв`язку із затопленням нежитлового приміщення, що перебуває в нього в оренді та використовується останнім для розміщення магазину комп`ютерної техніки та сервісного центру по ремонту комп`ютерної техніки «Хард».

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд зауважує, що позивачем не доведено погіршення фізичного стану здоров`я у вигляді нейродерміт та погіршення роботи серцево-судинної системи.

У той же час, суд враховує, що внаслідок затоплення нежитлового приміщення у позивача на досить тривалий час змінився звичний спосіб життя, він був вимушений перейматися питаннями, що стосуються відшкодування шкоди. Оскільки, станом на сьогодні він власними та залученими коштами намагається самостійно відновити все, що в нього було фактично він залишився на одній стадії розвитку свого бізнесу без будь-якого прогресу, а до того ж грошові кошти необхідні йому для забезпечення його та його сім`ї, сплати аліментів, оплати комунальних послуг, купівлі продуктів та одягу тощо. В даній ситуації позивач відчув себе абсолютно незахищеним та вразливим. При визначенні розміру шкоди суд звертає увагу на ту обставину, що попри відсутність заперечень з боку відповідача та третьої особи про причетність їх приміщення до затоплення, відповідач вдалася до недобросовісної поведінки, чим досить тривалий час тримала позивача у стані невизначеності, що, безперечно, викликало у позивача певні душевні хвилювання. Такий стан, крім того, змусив позивача розпочати процедуру відновлення майна за власні кошти, що також мало вплив на зміну напрямку витрачання особистих коштів позивачем та призвело до змін у його звичному способі життя.

Компенсація позивачу моральної шкоди підлягає стягненню саме з відповідача, оскільки останній згідно з актом №1 про затоплення приміщення від 11.11.2020 року та відповідно до Інформаційної довідки №325482465 від 11.03.2023 року є власником з вище розташованого поверху, нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з якого відбулося залиття затоплення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у прямому причинному зв`язку з моральною шкодою, завданою позивачу.

Вказане, на думку суду, дійсно викликало у позивача тривалий дискомфорт, що супроводжувався негативними емоціями. Однак сам відповідач не вчинила жодних дій аби сприяти полегшенню такого стану позивача. А тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, за необхідне задовольнити частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 60000,00 гривень моральної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Позивачем понесені витрати за проведення незалежної оцінки майна (висновки експерта про вартість майна на підставі Договору з оцінки майна №10/11/132 від 25.11.2020 року (експерт ФОП ОСОБА_11 ) в розмірі 3500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №108 від 24.11.2020 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 30.11.2020 року (том 1 а.с. 52, 53, 54). Оскільки витрати на проведення незалежної оцінки майна стосуються позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які задоволено повністю, то витрати підлягають стягненню у розмірі 3500 гривень.

ФОП ОСОБА_2 також понесені витрати на діагностування обладнання, виконане ФОП ОСОБА_12 , що підтверджується актом оцінювання технічного стану (дефектний) від 20.11.2020 року, актом надання послуг №654 від 24.11.2020 року та актом списання товарів №489 від 20.11.2020 року (том 1 а.с 33, 34), а тому витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 4400,00 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволенню позовних вимог у розмірі 3654,72 гривень.

Крім того, суд враховує, що висновки Верховного Суду є виключним відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 року у справі №910/7103/21. Таким чином, суд не вбачає виключних обставин щодо повернення до стадії підготовчого провадження. Стосовно клопотання про призначення експертизи з метою повноти, якщо суд вирішив у відмові про повернення підготовчого судового засідання, вже вирішувати клопотання про проведення експертизи не має необхідності. Представник позивача погодилася із судом, згідно з огляду на вимоги п.8 ч.2 ст. 197 ЦПК України, якщо вже судом вирішене питання у підготовчому засіданні, тому дане питання про призначення експертизи є не актуальним.

Разом з тим, представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про надання доказів про розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

З огляду на зазначене, питання про судові витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи може бути вирішене в порядку, визначеному ст.ст. 246, 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за завдану матеріальну шкоду, а саме: вартість пошкодженої нової комп`ютерної техніки, пошкодженої комп`ютерної техніки, наданої для ремонту та обслуговування, пошкодження меблевого обладнання (вітрини) у сумі 180540,28 грн., витрати на виконання робіт з незалежної оцінки матеріального збитку виконаного ФОП ОСОБА_11 у сумі 3500 грн., витрати на діагностування обладнання, виконане ФОП ОСОБА_12 у сумі 4400 грн., що в загальній сумі складають 188440 (сто вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 72 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 05.06.2024 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін