Справа № 148/598/24
Провадження №2/148/337/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

В березні 2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . А ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лесниково Кетовського району Курганської області російської федерації помер його дід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті діда залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з прибудовою загальною площею 61,1 м2, житловою площею 40,8 м2 та господарськими будівлями і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 . Зазначений будинок перейшов у власність діда ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане старшим державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Бондаренко Г.С. 08.07.1991, зареєстроване у державному реєстрі за № 2189, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 баби ОСОБА_5 .

Рідних братів та сестер у його батька ОСОБА_3 не було. У нього самого теж немає рідних братів та сестер немає. А тому він залишився єдиним спадкоємцем після смерті діда.

Одразу після смерті діда він оформив на себе особовий рахунок щодо сплати комунальних послуг та електроенергії в будинку АДРЕСА_1 , що, на його думку, підтверджує факт вступу у володіння спадковим майном та перехід прав та обов`язків від його діда до нього.

Про смерть діда його повідомила дідова сестра, яка мешкала у м. Курган (росія). Вона ж, на його прохання, надіслала йому копію свідоцтва про смерть діда, яка була завірена директором будинку для літніх людей, де дід прожив свої останні роки життя.

Із зазначеною завіреною копією свідоцтва про смерть діда він 24.01.2006 звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі його заяви у 2006 році Тульчинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №28/2006.

Разом з тим, 30.01.2024 постановою нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті діда, оскільки ним не надано оригіналу свідоцтва про його смерть.

Надати нотаріусу оригінал свідоцтва про смерть діда він не в змозі, оскільки на його прохання, висловлене сестрі діда, яка мешкала у м. Курган, і яку останній раз він бачив у 1990 році, про надіслання йому такого, остання повідомила, що оригінальне свідоцтво потрібно їй самій, а документ, завірений директором будинку-інтернату для літніх людей, прирівнюється до оригіналу.

Враховуючи необхідність надання нотаріусу допустимого законами України документу про смерть діда, він звернувся до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де заповнив заявку на оформлення запиту до росії для отримання інформації із державного реєстру цієї країни про смерть діда, який помер у м. Курган, 31.07.2005.

Однак йому була надана відповідь про те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням росії в Україну, дипломатичні відносини з державою - агресором розірвано, а також евакуйовано всіх співробітників консульських та дипломатичних установ. Виходячи з викладеного, витребувати необхідний йому документ з території росії не представляється можливим за відсутності для цього правових підстав.

Оскільки позивачем було вичерпано всі можливості для отримання оригіналу свідоцтва про смерть діда (спадкодавця), які виявилися безрезультатними, в інший спосіб, ніж в судовому порядку, оформити свої спадкові права після смерті діда він не в змозі, змушений був звернутися до суду з даним позовом та просить визнати право власності на житловий будинок з прибудовою загальною площею 61,1 м, житловою площею 40,8 м2, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 діда ОСОБА_4 .

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Тульчинської міської ради, в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заяви з проханням розглядати справу у її відсутність за наявними в справі матеріалами, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , заповненого російською мовою та виданого 01.08.2005 Адміністрацією Лесніковської сільради Кетовського району Курганської області росія, вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лесниково Кетовського району Курганської області, росія. Копія даного свідоцтва про смерть завірена директором будинку-інтернату для літніх людей у с. Лесніково Кетовського району Курганської області росії (а.с. 6 зв.бік).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 11.02.2004, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 років в с. Мазурівка Тульчинського району Вінницької області (а.с. 7 зв. бік).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.1974 Міськвідділом ЗАГС м. Вінниця, встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком згідно свідоцтва є ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_6 (а.с. 8).

Як вбачається із копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 від 09.08.2023, наданого Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до актового запису про народження ОСОБА_4 було внесено зміни в його даті народження та 23.06.1951 змінено на 26.06.1951 (а.с. 10). Крім того, даний документ підтверджує родинні відносини між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 , який, був батьком ОСОБА_3 , а отже, - дідом позивача (а.с. 9 - зворотній бік).

З копії паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Ленінським РВВМУ УМВС України у Вінницькій області 04.09.2008, вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 11 зв.бік - 12).

Відповідно до копії довідки № 349, виданої виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 24.01.2006 ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_2 , він дійсно являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8 зв. бік).

З копії листа №175/02-14 від 20.02.2024 державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. вбачається, що за заявою ОСОБА_1 від 24.01.2006 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його діда ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 28/2006. За матеріалами спадкової справи, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є його онук ОСОБА_1 (а.с. 13 зв. бік).

Відповідно до копії листа від 25.01.2024 державного нотаріуса Державного нотаріального архіву у Вінницькій області на усне звернення ОСОБА_1 від 25.01.2024, останньому повідомлено, що для одержання дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 08.07.1991 за реєстровим №2189 на ім`я ОСОБА_4 , крім вже наявних документів, необхідно надати оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , громадянина росії (а.с. 14 зв. бік).

Згідно копії листа начальника відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.06.2023 №4232-8.2-36 б, адресованого ОСОБА_1 , витребувати необхідний йому документ не представляється можливим за відсутності для цього правових підстав у зв`язку з розірванням дипломатичних відносин між Україною та росією (а.с. 13).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №369515336 від 12.03.2024 відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с. 11).

Згідно довідки від 23.08.2023 № 9453, виданої КП «Тульчинське МБТІ» ОСОБА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 по даним архіву Тульчинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації станом на 31.12.2012 зареєстровано в КП «Тульчинське МБТІ» в реєстровій книзі № ФЖ12 під реєстровим № 2297 за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.1991 р., посвідченого державним нотаріусом Бондаренко Г.С., Тульчинська держнотконтора Р№ 2189, зареєстровано 09.07.1991 р. (а.с. 15).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Бондаренко Г.С. 08.07.1991, зареєстрованого в реєстрі за № 2189, номер спадкової справи 342/90, яке за клопотанням позивача витребуване судом в порядку забезпечення доказів в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_4 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 135, 136).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Тульчинське МБТІ» 22.08.2023 на замовлення ОСОБА_1 , площа земельної ділянки усього під забудовою 133,8 м.кв., під основною будівлею 75,4 м.кв., під господарськими, допоміжними будівлями та спорудами 58,4 м.кв. Загальна площа будинку- 61,1 кв.м., з них: житлова- 40,8 кв.м., допоміжна 11,8 кв.м., літніх, неопалювальних приміщень 8,5 кв.м. (а.с. 15 зв. бік 17).

З копії звіту Вінницької торгово-промислової палати про незалежну оцінку житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на правах приватної власності ОСОБА_4 , вбачається, що станом на 01.03.2024 ринкова вартість даного будинку складає 149 654 грн (а.с. 32).

Відповідно до копії рахунку про оплату електроенергії споживачем електроенергії, вбачається, що платником за особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 27) .

З копії спадкової справи № 28/06, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 Тульчинською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його онук ОСОБА_1 , звернувшись до Тульчинської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 24.01.2006 (а.с. 154). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , або претендували на неї, не встановлено. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що заповіту ОСОБА_4 не залишив.

Встановлено судом і те, що згідно постанови від 30.01.2024 №52/02-14 державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А., на підставі ст. 46 Закону" України «Про нотаріат», глави 7, п. 1, 2 глави 8, п. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. у зв`язку з відсутністю оригіналу або належним чином завіреної нотаріально копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29 зв. бік).

До правовідносин, що слались між сторонами, підлягають застосуванню норми спадкового права, а саме Книги 6 ЦК України.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим виникає цивільно-правовій спір.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем є його онук ОСОБА_1 , який спадщину прийняв, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються наявними в справі доказами. Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, право спадкодавця на яке підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_5 . Позивачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу або належним чином завіреної нотаріально копії свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 . При цьому, суд звертає увагу, що засвідчена директором будинку для літніх людей, де спадкодавець ОСОБА_4 прожив свої останні роки життя та помер (с. Лесніково Кетовського району Курганської області, росія), копія свідоцтва про його смерть була прийнята нотаріусом в 2006 році при відкритті спадкової справи після за заявою ОСОБА_1 .

На сьогодні позивач ОСОБА_1 з обєктивних причин немає можливості надати до нотаріальної контори оригіналу або належним чином завіреної нотаріально копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , адже останній помер в росії. А у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Крім того, через порушення РФ цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Україною прийнято рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992. Всіх співробітників закордонних дипломатичних установ з території держави-агресора евакуйовано.

Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Відповідно до ЗУ від 01.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованого Законом України від 3.03.1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст.162).

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

При встановлених обставинах, враховуючи, що позов відповідачем визнається, позивачем позовні вимоги доведено належними доказами, а також доведено, що в інший, ніж судовий спосіб, він не в змозі захистити своє право, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки таке прохання він висловив в позовній заяві.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 13, 76-81, 89, 95, 206, 211, 247, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1220, 1222,1223, 1261, 1266, 1268-1270, 1272, 1296 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з прибудовою загальною площею 61,1 м, житловою площею 40,8 м2, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 діда ОСОБА_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06.06.2024.

Суддя Л.А. Штифурко