Номер справи 243/5071/23
Номер провадження 2/243/375/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Моїсеєвої О.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишилася недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя. У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої А.В. із заявою про прийняття спадщини. На запит нотаріуса відповідачем було повідомлено, що недоотримана пенсія, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 складає 205656,88 грн. 17 травня 2021 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у сумі 205656,88 грн, які належали ОСОБА_4 . Вказане свідоцтво видане на підставі довідки відповідача від 16.03.2021 № 0567-04-8/6847.

На запит нотаріуса до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо наявності сум недоотриманих страхових виплат після смерті ОСОБА_4 останнім було повідомлено, що ОСОБА_4 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати по 31.12.2015 в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01.01.2016 ОСОБА_4 припинено нарахування та виплата щомісячних страхових виплат. Надалі з 01.01.2016 по день смерті ОСОБА_4 із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких органів Фонду не звертався, тобто не скористався своїм правом на отримання страхових виплат за життя. У зв`язку з цим нарахування щомісячних страхових виплат йому не проводилось, а отже недоотримані суми страхових виплат відсутні. Дані відомості були повідомлені нотаріусом представнику позивача усно, оскільки письмову відповідь вона не могла надати за вимогами своєї інструкції та діяльності.

06 жовтня 2021 року представником позивача було надано відповідачу заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_4 з усіма необхідними документами. Однак, позивачем до теперішнього часу не була отримана недоотримана пенсія, тому вона була вимушена звернутися за правовою допомогою.

На адвокатський запит до відповідача від 15.07.2023 щодо надання відомостей відносно нарахованих та виплачених пенсійних виплат за період з 01 січня 2016 року по 15 серпня 2020 року ОСОБА_4 ; надання роз`яснень щодо нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі ОСОБА_4 спадкоємцю ОСОБА_2 ; повідомлення, на якій підставі не сплачується недоотримана пенсія ОСОБА_4 спадкоємцю ОСОБА_2 ; надання відомостей щодо нарахованих та виплачених щомісячних страхових виплат за період з 01 січня 2016 року по 15 серпня 2020 року ОСОБА_4 , відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_4 отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. Виплату пенсії ОСОБА_4 призупинено з 01.11.2017 згідно зі ст. 12 Закону № 1706. За поновленням виплати пенсії ОСОБА_4 до органів Пенсійного фонду України не звертався. Пенсія за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 не нараховувалась та не виплачувалась. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. суму недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 визначено за період з 01.11.2017 по 31.08.2020, яка склала 205656,88 грн. Недоотримана пенсія померлого була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 (не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії) за період з 05.10.2018 по 31.08.2020 та склала 145414,87 грн. Також відповідач повідомив, що виплата недоотриманої пенсії позивачу буде здійснюватися відповідно умов постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Постанова КМУ № 1165). Станом на 21.07.2023 залишок боргу складає 144882,69 грн. Щодо нарахування та виплати страхових виплат ОСОБА_4 відповідачем не було надано взагалі ніякої відповіді.

Зазначає, що відповідач, неправомірно зменшив суму, вказану у свідоцтві про право на спадщину за законом, яке було видано на підставі відомостей, наданих самим відповідачем на 60242,01 грн з розрахунку: 205656,88 грн (сума за свідоцтвом про право на спадщину) 532,18 грн (виплачена частина недоотриманої пенсії) 144882,69 грн (залишок нарахованої та невиплаченої суми недоотриманої пенсії станом на 21.07.2023).

Вважають, що дії відповідача щодо невиплати позивачу спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 205124,70 грн з урахуванням виплаченої суми у розмірі 532,18 грн згідно свідоцтва про право на спадщину за законом протиправні. Крім того, зазначають, що оскільки померлий ОСОБА_4 за життя мав право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.01.2016 по 31.08.2020, то спадкоємець позивач відповідно до положень ст.1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Тому, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача, недоотриману пенсію ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 205124, 70 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1501; Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на суми страхових виплат ОСОБА_4 за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату спадкоємцю позивачу сум страхових виплат за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1641 грн.

Представник позивача не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

За змістом відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_4 з 01.08.2014 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м.Слов`янськ, як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058). Виплата пенсії ОСОБА_4 проведена по 30.09.2017. Виплату пенсії ОСОБА_4 призупинено з 01.10.2017 згідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі Закон № 1706). За поновлення виплати пенсії ОСОБА_4 особисто до органів Пенсійного фонду України не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.09.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера 15.08.2020. На лист приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області (далі-Нотаріус) Бєлявцевої А.В. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 та у березні 2021 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 в розмірі 205656,88 грн. з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058.

За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 06.10.2021 до відділу обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулась позивач з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_4 та надала свідоцтво про право на спадщину за законом. За результатом розгляду наданих документів нарахована недоотримана пенсія у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 у розмірі 145414,87 грн. за період з 05.10.2018 по 31.08.2020 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 обліковано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 (далі Порядок №1165).

Відповідно до Порядку № 1165 в 2022 році проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року 530,00 грн., в грудні 2022 року 2,18 грн. Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631 (зі змінами). Протягом 2023 року відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн. та у вересні 2023 року 2093,00 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 станом на 12.10.2023 складає 142232,37 грн. Водночас повідомляють, що пенсія за період з 01.10.2017 по 04.10.2018 ОСОБА_4 за життя не нараховувалась.

Щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат вказує, що ОСОБА_4 за статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м.Горлівки Донецької області. З червня 2014 року м.Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 №1085-р (із змінами). За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України ОСОБА_4 з 01.12.2014 по 01.11.2017, як внутрішньо переміщення особа отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 листопада 2017 року ОСОБА_4 нарахування та виплата страхових виплат припинено, у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Надалі ОСОБА_4 з 01.11.2017 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , не набув статусу внутрішньої переміщеної особи та не звертався із заявою про продовження щомісячні страхові виплат до будь якого відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Щомісячні страхові виплати ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2017 року по 15 серпня 2020 року не нараховувалися та не сплачувалися.

Щодо нарахування та виплати пенсії зазначає, що виплата сум пенсій, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначений Порядком №1165.

Відповідно до Порядку №1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів). Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком №1165 проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку №1165 відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), (далі - Порядок №21-2) кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період, у тому числі нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили, буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України після його затвердження.

Таким чином, зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 обліковано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Сума коштів на погашення заборгованості з виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 та 2023 роки. Бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 1167.

Протягом 2022 року відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631 (зі змінами).

Протягом 2023 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року в розмірі 557,32 грн та у вересні 2023 року 2093,00 грн.

Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 станом на 12.10.2023 складає 142232,37 грн.

Подальша виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку №21-2.

Щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат зазначає, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_4 не були нараховані страхові виплати, які би включалися до складу спадщини. Крім того, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Зазначає, що право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця. Зазначає, що припинення нарахування Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області страхових виплат потерпілому ОСОБА_4 здійснено з 01 листопада 2017 року, тобто за життя ОСОБА_4 , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Горлівка Донецької області у віці 81 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, у сумі 205 656, 88 грн. за період з 01.11.2017 по 31.08.2020, які належали ОСОБА_4 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64741607 від 17.05.2021 слідує, що приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 67091563, номер у нотаріуса 17/2021, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на адвокатський запит, який зареєстровано 17.07.2023 №11257/8 зазначено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) та мав статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Виплату пенсії ОСОБА_4 призупинено з 01.11.2017 відповідно до ст. 12 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_4 до органів Пенсійного фонду України не зверталася. Пенсія за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 не нараховувалась та не виплачувалась. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. суму недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 визначено за період з 01.11.2017 по 31.08.2020, яка склала 205656,88 грн. 06.10.2021 представник позивача звернувся до Головного управління та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 (не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії) за період з 05.10.2018 по 31.08.2020 та склала 145414,87 грн. Станом на 01.01.2022 недоотримана пенсія померлого ОСОБА_4 облікована Головним управлінням та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. Відповідно до означеного Порядку № 1165 в 2022 році проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року 530 грн, в грудні 2022 року 2,18 грн. Залишок боргу складає 144882,69 грн.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті,повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як зазначається представником позивача за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, спадкодавець ОСОБА_4 був пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ Донецької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території. На запит нотаріуса відповідачем надано відомості про наявність недоотриманої пенсії в сумі 205656,88 грн., на підставі яких нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідачем же вказана сума недоотриманої пенсії зменшена до 145414,87 грн.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст.66 Закону України Про нотаріат є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 205656,88 грн.

Однак, як зазначено у відомостях ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсії» (ППВП) ОСОБА_4 , відповідачем виплачено позивачу успадковану пенсію у розмірі 530,00 грн - у листопаді 2022 року; 2,18 грн - у грудні 2022 року; 557,32 грн - у липні 2023 року; 2093,00 грн у вересні 2023 року; 1303,00 грн у жовтні 2023 року; 4,10 грн у листопаді 2023 року; 0,62 грн у грудні 2023 року, тому сума недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину має бути зменшена на ці суми виплат, отже сума до стягнення становитиме 201166,66 грн (205656,88 грн відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом - 530,00 грн - 2,18 грн - 557,32 грн - 2093,00 грн - 1303,00 грн - 4,10 грн - 0,62 грн виплачені суми успадкованої пенсії).

Що ж до посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини.

У силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що внаслідок застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві ОСОБА_4 до теперішнього часу не відбулася. Так, у разі застосування вказаного Порядку 1165 виплата заборгованості буде здійснюватися щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця ОСОБА_4 як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні від 06.09.2012 непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань.

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 201166,66 грн., нарахованої пенсіонеру ОСОБА_4 і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 205124, 70 грн. підлягають задоволенню (205656, 88 грн (сума за свідоцтвом) - 530,00 грн - у листопаді 2022 року; 2,18 грн - у грудні 2022 року (виплачені відповідачем) та з урахуванням виплачених коштів всього становить 201166, 66 грн (205124,70 грн (вже виплачені) -557,32 грн - у липні 2023 року; 2093,00 грн у вересні 2023 року; 1303,00 грн у жовтні 2023 року; 4,10 грн у листопаді 2023 року; 0,62 грн у грудні 2023 року).

Крім того, що стосується вимог визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , на суми страхових виплат ОСОБА_4 за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2020 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу сум страхових, суд приходить до наступного.

01 січня 2023 року набув чинності Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», викладений в новій редакції.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1105-XIV, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діяв у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та мав назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі ст. 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Таким чином, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 від 14.02.2022.

Відповідно до постанови «Про зняття з обліку страхового випадку» № 0525/72081/72081/18 від 01 червня 2015 року потерпілий ОСОБА_4 перебуває на обліку з 01 квітня 2001 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 20 грудня 2000 року за номером 72081. Зазначеною постановою вирішено зняти з обліку страховий випадок «профзахворювання» за номером 72081. Причина знання: Закінчення терміну дії довідки (ВПО). Дата зняття з обліку страхового випадку 30 квітня 2015 року. Також вказаною постановою вирішено припинити всі страхові виплати по страховому випадку з 01 травня 2015 року.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачені підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг, так п.6 ч.1 ст. 46 даного Закону, на який у відзиві на позовну заяву посилається відповідач, визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.

В той же час, ані ст. 46 Закону, ані будь-який інший закон не містить підстави для припинення страхових виплат, у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що чоловікові позивача ОСОБА_4 з 01.05.2015 Костянтинівським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області були припинені страхові виплати у спосіб не передбачений діючим законодавством.

З огляду на викладене, оскільки померлий ОСОБА_4 за життя мав право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.01.2016 по 15.08.2020, тому спадкоємець ОСОБА_2 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. Таким чином суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , на суми страхових виплат ОСОБА_4 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу сум страхових виплат за період з 01.01.2016 по 15.08.2020 (в межах позовних вимог).

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 1641,00 грн. З огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 15, 16, 25, 392, 1216, 1217, 1218, 1227 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 205124,70 грн, з урахуванням раніше виплачених сум, (тобто 201166,66 грн) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1501.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на суми страхових виплат ОСОБА_4 за період з 01 січня 2016 року по 15 серпня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , сум страхових виплат за період з 01 січня 2016 року по 15 серпня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1641,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 12 липня 2024 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко