РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/909/24

Провадження №2-о/568/41/24

13 серпня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Бірук Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, служба у справах дітей Радивилівської міської ради Рівненської області про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона з 2017 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного проживання в них народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина була визнана ОСОБА_2 та зареєстрована на його прізвище.

Протягом наступних років заявник разом з ОСОБА_2 та їх спільною дитиною ОСОБА_3 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Наслідком подальшого спільного проживання стало те, що заявник повторно в 2020 році завагітніла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 загинув під час виконання трудових обов`язків. Майже через п`ять місяців з дня смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниця народила дитину, яку назвала ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_2 визнав себе батьком дитини. Оскільки батька дитини ОСОБА_4 не було в живих, а у шлюбі заявниця із зазначеною особою не перебувала, реєстрація народження дитини була проведена в порядку ст. 135 СК України, відомості про батька внесені зі слів матері.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим порядком вирішити питання встановлення факту батьківства неможливо, заявник просить встановити факт того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановлення факту батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_5 необхідно для отримання соціальних гарантій дитиною в частині запису про батька дитини та отримання пенсії в разі втрати годувальника.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду у Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв щодо неявки суду не подавав, письмових пояснень з приводу заяви не надав.

Представник заінтересованої особи Служба у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо заяви не має.

Дослідивши подані докази, заслухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області 23.09.2020р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Радивилів, Рівненська область, Україна. Вбачається, що в графі «батько» вказано « ОСОБА_9 », мати « ОСОБА_1 » (а.с. 12).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька ОСОБА_5 були внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 10).

Згідно довідки старости Немирівського сторостинського округу Дубенського району Рівненської області №110/01.02-15 від 20.03.2024р. вбачається, що ОСОБА_2 дійсно фактично проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 протягом 2017-2020 років разом з цивільною дружиною ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.03.2024р. №111/01.02-15 за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час проживають ОСОБА_1 (заявниця) з синами: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с. 9).

У своїй заяві та під час судового розгляду заявниця вказувала, що із ОСОБА_2 до його смерті проживали у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, народили спільну дитину ОСОБА_12 , очікували на народження другої спільної дитини, що знайшло своє підтвердження у письмових матеріалах, досліджених у судовому засіданні, а також в показах свідків.

Так, свідки в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 протягом 2017-2020рр. без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, відносини між ними були як в родини. За час проживання в них народилося двоє дітей, одну з яких, а саме сина Данила ОСОБА_2 визнав, а іншого сина ОСОБА_4 також визнавав, однак не дожив до його народження та загинув на роботі.

Вказані обставини підтверджують доводи заявника, вказані у заяві про встановлення факту батьківства щодо того, що під час ОСОБА_13 його батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81,89,141,293,319 ЦПК України, ст.ст.55,121,125,130,134,135 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, служба у справах дітей Радивилівської міської ради Рівненської області про встановлення факту батьківства -задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився в м. Радивилів, Рівненська область, Україна.

Внести зміни до актового запису про народження № 43 від 16.03.2021 року, складеним Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), щодо ОСОБА_5 , а саме записати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.08.2024р.

Суддя О.М. Делалова