Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/328/24

Провадження №2/377/230/24

07 червня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Славутицька міська територіальна громада Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

У С Т А Н О В И В:

24 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 364, 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1269 ЦК України, просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстровано в реєстрі за № 2832, право спільної сумісної власності на яку 29 червня 2000 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі №4 за реєстровим № 248/50, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом; визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстровано в реєстрі за № 2832, право спільної сумісної власності на яку 29 червня 2000 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі №4 за реєстровим № 248/50, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками згідно свідоцтва про народження записані: мати ОСОБА_4 , батько: ОСОБА_6 . 13 січня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_7 , актовий запис № 8, що стало підставою для зміни прізвища позивача на « ОСОБА_8 ». Батько позивача помер ще 20 років тому. Мати позивача не перебувала з ним у шлюбі, а тому при реєстрації народження позивача її батько був зазначений зі слів матері. 12 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. було посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 2832, за яким позивач, ОСОБА_9 , мати позивача ОСОБА_4 , та діти позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , набули у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 29 червня 2000 року право спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за № 248/50. З того періоду часу правовий статус даної квартири та його співвласники не змінювалися. ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивача ОСОБА_3 загинув. По відношенню до свого сина ОСОБА_3 позивач була зареєстрована як одинока мати. 27.12.2022 за заявою позивача, поданою у порядку та строки, визначені законом, державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 70070245, номер у нотаріуса 111/2022, спадкодавець ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_4 . 18.08.2023 за заявою позивача, поданою у порядку та строки, визначені законом, державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 71111988, номер у нотаріуса 57/2023, спадкодавець ОСОБА_4 . Після смерті сина позивача ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_4 постало питання прийняття та оформлення спадщини, яка залишилася після їх смерті, до складу якої, зокрема, входить частка кожного з них у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої за їх життя не був визначений у встановленому законом порядку. При зверненні до державного нотаріуса з приводу питання подальшого оформлення спадщини, до складу якої входить частка сина позивача ОСОБА_3 та частка матері позивача ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, позивача повідомили, що вона не зможе оформити своє право на спадщину, яка залишилася після їх смерті, так як в договорі купівлі-продажу від 12.06.2000 не було визначено розмір частки/долі кожного зі співвласників під час набуття даної квартири у спільну сумісну власність, в тому числі сина позивача ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_4 , на підставі чого державним нотаріусом 27.02.2024 за № 64/02-31 та № 65/02-31 було винесено постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина позивача ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_4 .. Внаслідок цього позивач позбавлена можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку її сина та матері у вищевказаній квартирі. Враховуючи вищенаведені обставини, з метою визначення розміру частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на частки квартири в порядку спадкування, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 09 травня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07 червня 2024 року.

Позивач у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Третя особа: Славутицька міська територіальна громада Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області свого представника в призначене підготовче засідання не направила, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, до суду від Славутицького міського голови Фомічева Ю. надійшло клопотання, в якому він просив справу розглянути без участі представника Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за наявними матеріалами у справі, проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Як вбачається з частини першої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 липня 1974 року, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Київ, про що в книзі реєстрації актів про народження 23 липня 1974 року зроблено запис за № 1223, батьком якої записаний ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_4 (а. с. 15).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07 жовтня 1993 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Київ, про що в книзі реєстрації актів про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 зроблено запис за № 1934, матір`ю якого є ОСОБА_9 , батьком записаний ОСОБА_10 (а. с. 19).

Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, виданим 20 липня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Києві, про що 07 жовтня 1993 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 1934. Матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_9 , відомості про батька ОСОБА_10 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 20).

Як видно із свідоцтва про народження ОСОБА_2 , відповідача у справі, серії НОМЕР_3 , виданого повторно 05 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Києві, про що 20 липня 1996 року складено актовий запис за № 1281, матір`ю якого є ОСОБА_9 , батьком записаний ОСОБА_11 (а. с. 109).

Відповідно до договору купівлі-продажу серії АВК № 643262, посвідченого 12 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2832, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 купили квартиру номер п`ятдесят в будинку номер шість Ризького кварталу міста Славутич Київської області (а. с. 27).

Право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 Ризького кварталу зареєстровано 29 червня 2000 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і записано в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 248/50 (а. с. 27 зв. ст.).

Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 13 січня 2001 року, копія якого долучена до матеріалів справи, 13 січня 2001 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13 січня 2001 року зроблено запис за № 8. Після одруження присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_8 , дружині ОСОБА_8 (а. с. 16).

Таким чином, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 08 червня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого знаходиться в матеріалах справи (а. с. 21).

Як вбачається із спадкової справи № 111/2022, відкритої щодо майна померлого ОСОБА_3 , яка надійшла до суду на виконання ухвали суду від 09 травня 2024 року, 21 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 111/2022 (номер в Спадковому реєстрі 70070245). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70982367 від 21.12.2022, померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не залишив. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/1201 від 30.12.2022, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 30.06.2000 по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 30.06.2000 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30.06.2000 року по теперішній час. Померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за вищевказаною адресою з 30.06.2000 по 08.08.2022 (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю) (а. с. 94-106).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 08 серпня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 08 серпня 2023 року складено відповідний актовий запис № 155 (а. с. 24).

Із спадкової справи № 57/2023, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_4 , яка надійшла до суду на виконання ухвали суду від 09 травня 2024 року, 18 серпня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 57/2023 (номер в Спадковому реєстрі 71111988). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73636572 від 18.08.2023, померла ОСОБА_4 за життя заповіту не залишила. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/1506 від 07.09.2023, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 30.06.2000 по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 30.06.2000 року по теперішній час. Померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за вищевказаною адресою з 30.06.2000 по 08.08.2023 (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю) (а. с. 82-93).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 64/02-31 від 27.02.2024 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті її сина ОСОБА_12 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка померлого у вказаному майні не визначена (а. с. 23, 106).

Постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 65/02-31 від 27.02.2024 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_4 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка померлої у вказаному майні не визначена (а. с. 26, 93).

Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 14 березня 2024 року ФОП ОСОБА_13 , ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 77,6 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 складає 486 881,00 гривня без ПДВ (а. с. 31-61).

З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті сина ОСОБА_3 та після смерті матері ОСОБА_4 не має можливості, оскільки під час набуття у спільну сумісну власність ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не було визначено розмір часток кожного із співвласників.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановами державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 64/02-31 від 27.02.2024, № 65/02-31 від 27.02.2024 про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час виникнення права власності на спірну квартиру) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається зі змісту статті 112 Цивільного кодексу Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (частина третя). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта).

Частиною першою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частинами першою, другою статті 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з наведених норм матеріального права, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії АВК № 643262, посвідченого 12 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2832.

За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить одну четверту її частку. Частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить одну четверту її частку.

За змістом частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і спадкоємицею першої черги за законом, прийняла у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавців: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилася як спадок після смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, та визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилася як спадок після смерті її матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом.

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 2 464,50 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві просила судові витрати по оплаті судового збору з відповідача ОСОБА_2 на її користь не стягувати.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1 232,25 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 1 232 гривні 25 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 12 від 23 квітня 2024 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/328/24, провадження № 2/377/230/24.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Славутицька міська територіальна громада Вишгородського району Київської області в особі Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, , місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, Центральна площа, 7.

Повне рішення суду складено 07 червня 2024 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька