Провадження № 2/357/410/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю представника позивача адвоката Тарасюка А.В., представника відповідача адвоката Заліського Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та франшизи,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулася з даним позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та франшизи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне.

11.05.2023 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/3847/23 Відповідача визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Указаним судовим рішенням встановлено, що 09.02.2023 року об 11 год. 14 хв. водій ОСОБА_2 , тобто Відповідач у даній справі, керуючи транспортним засобом FORD С-MAX, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області, місто Біла Церква, на перехресті бульвар Олександрійський та вулиці Героїв Небесної Сотні, не виконав вимоги забороняючого червоного сигналу світлофору, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де сталося зіткнення з транспортним засобом NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тобто Позивача у даній справі, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим Позивачу завдано матеріальних збитків, внаслідок порушення Відповідачем вимог п. 2.3 «б», 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху

01.09.2023 року постановою Київського апеляційного суду постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 року у справі №357/3847/23 залишено без змін.

З метою встановлення розміру матеріального збитку завданого пошкодженням належного Позивачу автомобіля, остання звернулася до судового експерта ОСОБА_3 .

10.03.2023 року на замовлення Позивача, судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем складено Висновок експерта №44 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП на дату оцінки складає 653511,00 гривень.

Тобто розмір матеріального збитку рівний ринковій вартості автомобіля до ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту є більшою за ринкову вартість автомобіля до ДТП.

11.03.2023 року на замовлення Позивача, судовим експертом Петрушанко В.Ф. складено Звіт №46 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з яким ринкова вартість автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням пошкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 230900,00 гривень.

За таких обставин, розмір шкоди завданої Позивачу внаслідок пошкодження автомобіля (залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу) складає 422611,00 гривень (653511,00 гривень - 230900,00 гривень).

На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210665917 від 21.08.2022 року, що підтверджується листом з ПАТ НАСК «Оранта» за №09-02-17/7797 від 09.10.2023 року.

Згідно з вказаним вище листом, відповідно до страхового акту №ОЦВ-Х-23-32-87948/1 ПАТ НАСК «Оранта» 12.06.2023 року здійснила виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 157500, 00 гривень (160000,00 гривень (ліміт відповідальності) - 2500,00 гривень (франшиза).

Таким чином невідшкодованою залишається шкода в розмірі 265111,00 гривень (422611,00 гривень розмір шкоди внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП 157500,00 гривень страхове відшкодування здійснене ПАТ НАСК «Оранта»).

Також Позивач змушений був понести додаткові витрати: 8200,00 гривень у зв`язку з оплатою послуг експерта за складання Висновку №44, що підтверджується рахунком фактурою №31 від 07.03.2023 року, актом виконаних робіт №44 від 10.03.2024 року та квитанцією про здійснення касової операції.

За таких обставин, загальний (фактичний) розмір заподіяної Позивачу внаслідок ДТП майнової шкоди становить 273311,00 гривень (265111,00 гривень розмір шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля, за виключенням страхового відшкодування та залишкової вартості автомобіля + 8200,00 гривень послуги експерта за складання Висновку експерта №44).

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з Відповідача необхідно стягнути майнову шкоду в розмірі 273311,60 гривень та розмір франшизи - 2500,00 гривень.

Крім того, Позивач вважає, що окрім матеріальної шкоди, внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000,00 гривень, і яка має бути відшкодована Відповідачем.

Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких Позивач зазнала у зв`язку з пошкодженням свого майна, та у зв`язку з порушенням свого права як власника, відповідно до ст. 317 ЦК України, і яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, зокрема, в тому, що Позивач перебував в стресовому стані після значного пошкодження свого автомобіля внаслідок ДТП, була позбавлена можливості експлуатувати свій автомобіль, змушена думати про його ремонт, користуватись транспортними послугами знайомих та таксі, витрачати час на оформлення відповідних документів, чим був порушений звичний для неї спосіб життя. А також, у Позивача погіршився психічний стан у зв`язку з порушенням ритму відпочинку та сну. На вихованні вона має малолітнього сина ОСОБА_4 , 2021 року народження, змушена була використовувати таксі, для відвідування лікарів. Крім того вона сама хворіє на онкологічне захворювання. У неї виникали постійні труднощі пов`язані з відвідуванням медичних закладів, проведення консультацій лікарів у місті Києві, відсутність автомобіля вкрай важко позначилася на реалізації можливості нормального лікування, що призвело до душевних страждань. При цьому Відповідач жодного разу навіть не вибачився перед нею.

За описаних умов Позивач просила суд:

стягнути з Відповідача на її користь грошову суму в розмірі 273311,60 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди;

стягнути з Відповідача на її користь франшизу в розмірі 2500,00 гривень;

стягнути з Відповідача на її користь грошову суму в розмірі 10000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди;

стягнути з Відповідача на її користь судові витрати по справі.

22.12.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 59).

13.02.2024 року та 10.04.2024 року судові засідання по даній справі було відкладено через неявку сторін та за клопотанням представника Відповідача (а.с. 61, 69-70, 75).

22.05.2024 року у судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Пояснив, що Під час ДТП автомобіль Позивача перебував на перехресті, а автомобіль під керуванням Відповідача їхав на червоний сигнал світлофору і здійснив зіткнення. Моральна шкода Позивача пов`язана із тим, що у неї є маленька дитина, а вона сама має онкологічне захворювання. Знаходження транспортного засобу на ремонті склало незручності та це все разом із самим ДТП завдало їй моральної шкоди. Обидва транспортних засоби після ДТП перебували на штрафмайданчику для тимчасового затримання. Після цього вони були повернуті власникам. Оскільки транспортний засіб Позивача був непридатний для використання, то через кілька місяців вона його продала. Представник Позивача просив не брати до уваги розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу, який зазначено у листі НАСК «Оранта» від 09.10.2023 року №09-02-17/7797, оскільки посилання на висновок експерта або звіт про оцінку вартості збитку у ньому відсутнє.

У судовому засіданні представник Відповідача позовні вимоги визнав частково в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування майнової шкоди в розмірі 110637,00 гривень та франшизу в розмірі 2500,00 гривень. Проти задоволення позовних вимог в іншій частині просив відмовити. Повідомив, що письмового відзиву він не готував. Зазначив, що Відповідач не вважає себе винним у ДТП. Просив суд ураховувати у якості доказу заподіяння Позивачу матеріальної шкоди не висновок експерта №44 від 10.03.2023 року, а лист НАСК «Оранта» від 09.10.2023 року №09-02-17/7797, із змісту якого вбачається, що матеріальний збиток, завданий Позивачу складає 499037,11 гривень, що є значно меншим за ту суму, яку вказано Позивачем, і саме цю суму необхідно, на його думку, врахувати суду. При здійсненні відповідного розрахунку за алгоритмом, який було наведено самим Позивачем, виходить сума 110637,00 гривень, проти стягнення якої він не заперечує. Відповідно представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 8200,00 гривень витрат на послуги експерта за складання Висновку експерта №44. У зв`язку зі недоведеністю, заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

11.05.2023 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/3847/23 Відповідача визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень (а.с. 10-12).

Указаним судовим рішенням встановлено, що 09.02.2023 року об 11 год. 14 хв. водій ОСОБА_2 , тобто Відповідач у даній справі, керуючи транспортним засобом FORD С-MAX, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області, місто Біла Церква, на перехресті бульвар Олександрійський та вулиці Героїв Небесної Сотні, не виконав вимоги забороняючого червоного сигналу світлофору, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де сталося зіткнення з транспортним засобом NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тобто Позивача у даній справі, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим Позивачу завдано матеріальних збитків, внаслідок порушення Відповідачем вимог п. 2.3 «б», 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху

01.09.2023 року постановою Київського апеляційного суду постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 року у справі №357/3847/23 залишено без змін (а.с. 13-18).

З метою встановлення розміру матеріального збитку завданого пошкодженням належного Позивачу автомобіля, остання звернулася до судового експерта ОСОБА_3 .

10.03.2023 року на замовлення Позивача, судовим експертом Петрушанко В.Ф. складено Висновок експерта №44 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП на дату оцінки складає 653511,00 гривень (а.с. 83-106).

Вартість послуг експерта за складення указаного висновку становить 8200,00 гривень (а.с. 106).

11.03.2023 року на замовлення Позивача, судовим експертом Петрушанко В.Ф. складено Звіт №46 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з яким ринкова вартість автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням пошкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 230900,00 гривень (а.с. 107-113).

Тобто розмір матеріального збитку рівний ринковій вартості автомобіля до ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту є більшою за ринкову вартість автомобіля до ДТП.

На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210665917 від 21.08.2022 року, що підтверджується листом з ПАТ НАСК «Оранта» №09-02-17/7797 від 09.10.2023 року. Згідно з вказаним вище листом, відповідно до страхового акту №ОЦВ-Х-23-32-87948/1 ПАТ НАСК «Оранта» 12.06.2023 року здійснила виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 157500,00 гривень (160000,00 гривень (ліміт відповідальності) - 2500,00 гривень (франшиза). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 07.06.2023 року матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу NISSAN QASHQAI, д.р.н. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 499037,11 гривень (а.с. 9, зворот).

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

За правилами згідно статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону встановлює, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі статтею 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами частини 1 статті 35 Закону, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 34.1 статті 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 34.2 статті 34 Закону встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 34.3 статті 34 Закону передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

У пункті 35.1 статті 35 Закону зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За правилами пункту 36.6 статті 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Висновки суду.

Як встановлено судом, за наслідками ДТП з вини Відповідача Позивачу було заподіяно майнові збитки. Вину Відповідача встановлено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 року по справі №357/3847/23, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.09.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Розмір майнових збитків Позивача становить 273311,00 гривень та розрахований наступним чином.

Згідно з Висновком експерта від 10.03.2023 року №44 вартість матеріального збитку, завданого Позивачу внаслідок ДТП на дату оцінки складає 653511,00 гривень.

Відповідно до Звіту від 11.03.2023 року №46 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер НОМЕР_2 ринкова вартість автомобіля Позивача з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 230900,00 гривень.

Тобто розмір матеріального збитку рівний ринковій вартості автомобіля до ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту є більшою за ринкову вартість автомобіля до ДТП.

За таких обставин, розмір шкоди завданої Позивачу внаслідок пошкодження автомобіля (залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу) складає 422611,00 гривень (653511,00 гривень - 230900,00 гривень).

ПАТ НАСК «Оранта» 12.06.2023 року здійснила виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 157500,00 гривень (160000,00 гривень (ліміт відповідальності) - 2500,00 гривень (франшиза).

Таким чином невідшкодованою залишається шкода в розмірі 265111,00 гривень (422611,00 гривень розмір шкоди внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП 157500,00 гривень страхового відшкодування, здійсненого ПАТ НАСК «Оранта»).

Також Позивач змушений був понести додаткові витрати у зв`язку з оплатою послуг експерта за складання Висновку №44 в розмірі 8200,00 гривень.

Таким чином, із врахуванням указаних вище положень чинного законодавства, загальний розмір майнової шкоди, заподіяної Позивачу Відповідачем внаслідок ДТП, становить 273311,00 гривень (265111,00 гривень розмір шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля, за виключенням страхового відшкодування та залишкової вартості автомобіля + 8200,00 гривень послуги експерта за складання Висновку експерта №44).

При цьому, на підтвердження іншого розміру майнової шкоди, завданою Позивачу, Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Лист ПАТ НАСК «Оранта» №09-02-17/7797 від 09.10.2023 року, в силу приписів указаних вище нормативно-правових актів, не є належним та допустимим доказом на підтвердження відповідного розміру.

У силу положень пункту 36.6 статті 36 Закону Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума франшизи в розмірі 2500,00 гривень також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.

Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, указано, що моральна шкода це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 року) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок фізичних чи моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Згідно з пунктом 9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що Позивач внаслідок вчинення Відповідачем адміністративного правопорушення зазнав моральних переживань, які полягали у душевних стражданнях, яких Позивач зазнала у зв`язку з пошкодженням свого майна, та у зв`язку з порушенням свого права як власника. Окрім того Позивач хворіє на онкологічне захворювання та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50, 51). Відтак, внаслідок неможливості користування власним транспортним засобом, змінився звичайний ритм її життя, що погано відобразилося на її моральному стані.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із Відповідача на користь Позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень підлягають задоволенню, оскільки виходячи із доведених Позивачем обставин, дана сума є достатньою та співмірною із понесеними нею моральними стражданнями.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2758,12 гривень (а.с. 53), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та франшизи задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 273 311,60 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, франшизу в розмірі 2 500,00 гривень, судовий збір в розмірі 2 758,12 гривень, а всього стягнути 288 569 гривень 72 копійки (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 72 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя В. П. Цукуров