Справа № 226/682/24
Справа № 226/682/24
Провадження № 2/226/214/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Гаман Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), в обґрунтування якого вказав, що 26.08.2023 о 08.20 год у м.Павлограді Дніпропетровської області по вул.Дніпровська, 24, сталося зіткнення автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням з автомобілем «Renault Megan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 26.08.2023 за фактом ДТП за згодою сторін-учасників ДТП складений Європротокол та узгоджена винуватість ОСОБА_2 . Як зазначено в Європротоколі, водій ОСОБА_2 під час зупинки здійснив зіткнення із задньоючастиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому напрямку та по одній і тій же смузі, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України. Вказані обставини не оспорюються учасниками ДТП.Автомобіль «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП належав ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.02.2019, однак перебував у його законному володінні та володінні його дружини ОСОБА_4 . Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 12.01.2024 автомобіль «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , оформлений та належить ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault MEGANE», номерний знак НОМЕР_5 , на момент ДТП була застрахована полісом № 214904492 від 31.05.2023 страхової компанії ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» з лімітом відшкодування за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160000 грн 00 коп. на одного потерпілого та франшизою в сумі 3200 грн 00 коп. 06.09.2023 власник транспортного засобу ОСОБА_3 звернувся із заявою про страхове відшкодування до страхової компанії ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» та 22.11.2023 отримав безготівкове зарахування коштів згідно із страховим актом № 0047448.08.23/1 у сумі 34308 грн 55 коп. Відповідно до висновку експерта № 066 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2023, виконаного на його замовлення судовим експертом ОСОБА_5 , вартість відновлювальних робіт автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , складає 71203 грн 82 коп.; ринкова вартість цього автомобіля складає 422100 грн 50 коп.; вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику пошкодженням цього автомобіля, складає 33 997 грн 26 коп.; вартість послуг експерта за виготовлення експертного висновку складає 7500 грн 00 коп. Отже йому заподіяна вартість матеріальних збитків у розмірі 36895 грн 27 коп. із розрахунку: 71203 грн 82 коп. (вартість відновлення ТЗ) - 34308 грн 55 коп. (страхове відшкодування). Посилаючись на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, відповідно до яких страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець, вважає, що різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити позивачу особа, що застрахувала свою відповідальність, у даному випадку ОСОБА_2 Унаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав моральні страждання та переживання, оскільки до ДТП його автомобіль був в охайному і доглянутому стані, він був позбавлений на тривалий час можливості реалізувати свої потреби, оскільки не міг використовувати автомобіль за призначенням, що викликало в нього стан пригніченості. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 36895 грн 27 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн 00 коп., та понесені ним судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 10000 грн 00 коп., виконання автотоварознавчої експертизи в сумі 7500 грн 00 коп. та зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , та будучи учасником ДТП 26.08.2023, мав право звернутися до страхової компанії винуватця ДТП за страховою виплатою, однак делегував це право власнику авто ОСОБА_3 , який свою виплату отримав та претензій не має. Оскільки ОСОБА_1 не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування в межах строку звернення, то до різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою він ніякого відношення немає. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, відповідач зауважив, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, який саме і є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Покладання цього обов`язку в межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Також звертає увагу на те, що згідно із постановою Правління НБУ «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 № 108 максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становить 80000 грн на потерпілого. Отже за ДТП від 26.08.2023 виплата від страхової компанії могла становити до 80000 грн, а відтак стягнення коштів з нього суперечить принципам страхування. Щодо суми виплати позивач посилається на судову практику 2015 року, зокрема на постанову ВС України від 02.12.2015 по справі № 6-691 цс 15, яка є застарілою та взагалі не має ніякого відношення до цієї справи, оскільки позивач немає доказів фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт, а додає висновок експерта, який існував на момент подання заяви про страхове відшкодування, однак не був долучений, а відтак виплати відбулися в межах калькуляції спеціаліста страховика, яка влаштувала потерпілого ОСОБА_3 . Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ОСОБА_3 погодився із сумою страхового відшкодування й отримав його. Тобто дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є неузгодженими та суперечать один одному. Оскільки позивач не надав доказів того, що експерт страховика не з`явився у визначений строк до пошкодженого майна для визначення розміру збитків, висновок його експерта це його особисте право та витрати, які не мають ніякого відношення до відповідача. Позивач не вчинив будь-яких дій, необхідних для відшкодування майнової шкоди зі страхової компанії, а тому відповідальність за його маральні страждання не може покладатися на нього. Він же вчинив ДТП з необережності, його відповідальність була застрахована, він не перешкоджав встановленню істини, а навпаки визнав вину і погодився на складання європротоколу без залучення працівників поліції та необхідності доведення вини в судовому порядку, на що пішло б багато часу та власне моральних страждань позивача. Щодо судових витрат про надання правової допомоги зазначив, що детальний опис виконаних робіт є розмитим та нечітким. За цим описом неможливо встановити, яку конкретно роботу проведено адвокатом, окрім загального - збір матеріалів, робота з документами. Адвокатський запит складено неправильно та не отримано на нього відповіді, яка має значення для вирішення справи. Єдиною наданою послугою є написання позовної заяви, однак скільки коштує ця послуга не зрозуміло. Акт виконаних робіт містить послуги, які ще не могли бути виконані. Тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_6 вказав, що позивач на момент ДТП керував автомобілем «Honda Accord» на законних підставах та володів і володіє на сьогодні цим транспортним засобом. Зазначене право вимоги завданої матеріальної шкоди підтверджено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2023. Оскільки ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування, то повторне звернення до страховика від ОСОБА_1 було б безпідставним. Вказане страхове відшкодування враховане позивачем при зверненні до суду. Вказані розрахунки страховика та судового експерта майже однакові в частині визначення завданої матеріальної шкоди з врахуванням зносу, навіть страховик сплатив на 311 грн 29 коп. більше ніж визначено судовим експертом. З огляду на ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для стягнення додаткових коштів зі страховика не існує. Тому вимоги про стягнення зі страховика суми у розмірі ліміту 80000 грн є безпідставними. Визнаючи свою винуватість у скоєному ДТП, позивач мав би визнати хоча б суму не сплаченої страховиком франшизи у розмірі 3200 грн. Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є послідовними і логічними. Позивач не просить стягнути суму страхового відшкодування, яку вже отримано для відновлення пошкодженого автомобіля, але цієї суми не достатньо для відновлення порушеного права. Залучення позивачем експерта є його правом, передбаченим ст.106 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи має право додати до суду висновок експерта на його замовлення. ЦПК України не містить посилання як на доказ калькуляцію або звіт оцінювача, виконані на замовлення страхової компанії, тому висновок експерта щодо визначення завданої матеріальної шкоди позивачу, є належним та допустимим. Відповідно витрати, понесені позивачем на залучення експерта, напряму стосуються цієї справи та підлягають розподілу. Моральні страждання у позивача, як у безпосереднього учасника ДТП та володільця транспортного засобу на законних підставах, виникли саме в момент ДТП. Складання на місці ДТП Європротоколу вигідно перш за все самому відповідачу, оскільки в нього не вилучалося водійське посвідчення, і він уникнув стягнень за рішенням суду. Визначеність відповідачем про неправильність адвокатського запиту, спрямованого до страхової компанії, є досить спірною позицією. Страхова компанія винайняла цілу адвокатську фірму, щоб знайти підстави не відповідати на запит адвоката по суті справи про відшкодування. Саме після цього запиту страховик сплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування, яке на 311 грн 29 коп. більше, ніж встановлене в експертному висновку. Позиція відповідача про повне невизнання витрат на правову допомогу за відсутності клопотання про зменшення цих витрат є проявом непослідовності і необ`єктивності. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» (далі ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА) до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, клопотань і заяв по суті справи суду не подав.

Відповідно до ухвали суду від 19.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

Згідно із ухвалою суду від 19.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2023 о 08.20 год в м.Павлограді Дніпропетровської області по вул.Дніпровська, 24, сталося зіткнення автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем «Renault Megan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водіями-учасниками цієї дорожньо-трнаспортної пригоди (далі ДТП) на місті аварії було заповнено Повідомлення про дорожньо-трнаспортну пригоду, тобто складено Європтротокол, у якому відповідач ОСОБА_2 визнав свою винуватість у скоєнні цієї ДТП.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.02.2019 власником автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 ,є ОСОБА_3 .

Згідно із договором (полісом) № , укладеним 31.05.2023 між ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА»та ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «Renault Megan», номерний знак НОМЕР_2 , застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно до цього договору за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн, розмір франшизи, на суму якої зменшується заподіяна майнова шкода, 3200 грн, строк дії договору з 01.06.2023 до 31.05.2024 включно.

06.09.2023 власник автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» із заявою про страхове відшкодування, згідно із якою просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті ДТП, що сталося 26.08.2023, його автомобілю в узгодженому розмірі з урахуванням франшизи в сумі 30008 грн 55 коп. При цьому заявник зазначив, що він погоджується з розрахунком та способом визначення страхового відшкодування шляхом складання калькуляції спеціалістом страховика.

Відповідно до висновку судового експерта Дегтяра В.О. № 066 від 28.08.2023, складеного за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням ОСОБА_1 , вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля марки «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження становить 33997 грн 26 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , складає 71203 грн 82 коп.

Відповідно до вступної та описової частини цього висновку технічний огляд автомобіля марки «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , проводився у присутності замовника ОСОБА_1 . Вартість матеріального збитку визначена як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин колісного транспортного засобу і величини втрати товарної вартості.

Відповідно до акту здачі-прийняття висновку експерта до договору № 47 від 28.08.2023 про надання послуг, квитанції до прибуткового касового ордеру № 28-08 від 28.08.2023 ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_5 за скаладання висновку 7500 грн 00 коп.

Відповідно до виписки Першого Українського Міжнародного Банку по рахунку ОСОБА_3 останньому 22.11.2023 було виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Honda Accord», номерной знак НОМЕР_1 , згідно страхового акту № 0047448.08.23/1 та згідно договору страхування № 214904492 від 31.05.2023 у розмірі 34308 грн 55 коп.

За приписами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно із ст.3 Закону № 1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно із п.9.4. ст.9 Закону № 1961-IV за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст.12 Закону № 1961-IV передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Згідно із п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за полісом у ПрАТ «СК «Саламандра» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160000 грн.

До ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Honda Accord» ОСОБА_3 з проханням відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду. При цьому страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, розмір якого було визначено шляхом складання калькуляції спеціалістом страховика.

Підстави для неприйняття судом до уваги розрахованої страховиком вартості матеріальної шкоди у суду відсутні, оскільки ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» належним чином виконало свої зобов`язання перед потерпілим, виплатило йому суму страхового відшкодування в порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на приведене суд не може прийняти як належний доказ визначення розміру відшкодування шкоди на підставі висновку судового експерта ОСОБА_5 № 066 від 28.08.2023, складеного за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням ОСОБА_1 , оскільки відповідно до Закону № 1961-IV обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця.

Крім того відповідно до п.34.2 ст.34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п.34.3 ст.34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Встановлені судом обставини та дослідженні на їх підтвердження надані докази вказують на те, що страховиком були виконані зазначені норми закону. А тому висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом, оскільки був виготовлений в обхід вимог спеціального Закону № 1961-IV.

При цьому суд зауважує, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого Закон № 1961-IV пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (п.33-1.1 ст.33-1 Закону № 1961-IV).

Отже позивачу, який користувався пошкодженим майном на правовій підставі відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну, за рахунок страховика винної особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 констатувала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним (постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16, від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16).

Як зазначалося вище, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Тому правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, на яку посилається позивач. Ця судова практика є сталою й актуальною, знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 686/17155/15-ц.

У наведеній судовій практиці суб`єктом отримання від винуватця ДТП різниці між відновлювальним ремонтом та матеріальним збитком є потерпіла особа, яка вже отримала від страховика страхове відшкодування та надала докази фактичного розміру понесених витрат на здійснення ремонту пошкодженого автомобілю, а саме: акти виконаних робіт, накладні, квитанції тощо.

З огляду на вищеприведене, беручи до уваги те, що позивач не отримував від страховика регламенту виплату та не надав суду доказів про здійснення ним ремонту автомобіля, а саме щодо вартості автозапчастин та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 36895 грн 27 коп. є такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем не був дотриманий порядок залучення експерта та відшкодування страховиком витрат за проведення такої експертизи, передбачений пунктами 34.2, 34.3 ст.34 Закону № 1961-ІУ, відсутні підстави для стягнення вартості витрат на проведення оцінки транспортного засобу на користь позивача в сумі 7500 грн 00 коп.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-ІУ обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з такого.

Згідно із ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи зі ст.16, 23 ЦК України, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц).

Крім того страхове відшкодування моральної шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, зокрема, смертю. У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений ст.26-1 та п.27.3 ст.27 Закону № 1961-ІУ.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені ст.23 Закону № 1961-ІУ.

Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого згідно із ст.23 Закону № 1961-ІУ, та не належить до шкоди, заподіяної майну згідно із ст.28 Закону № 1961-ІУ. Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача, які призвели до пошкодження автомобіля, яким він володів та користувався на законних підставах, йому було завдано моральну шкоду, оскільки на тривалий час він був позбавлений можливості реалізовувати свої проблеми без автомобіля, що завдало йому значних душевних переживань та страждань.

Суд, враховуючи глибину та тривалість завданих позивачу душевних страждань і наявність вимушених змін в його житті, а також потребу докладати додаткових зусиль для її організації через пошкодження транспортного засобу, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості, вважає достатньою компенсацію завданої позивачеві моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідачем ОСОБА_1 31.08.2023 укладений договір № 67 з адвокатом Майоровим С.В. про надання правової допомоги в цій цивільній справі. Відповідно до розділу 4 цього договору розмір гонорару визнчається за домовленістю сторін.

Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 28.02.2024 адвокатом відповідно до умов договору № 67 від 31.08.2023 були надані такі послуги: підготовка та збір матеріалів щодо позовної заяви, подання адвокатських запитів, витребування інформації загалом 16 год 4000 грн, підготовка та участь у судовому розгляді позовного провадження необхідний час 2000 грн, робота з документами, виготовлення позовної заяви та копій документів для сторін загалом 16 год 4000 грн. Загальна вартість послуг склала 10000 грн 00 коп.

Оплата послуг адвокату Майорову С.В. за надання правової допомоги по цивільній справі в сумі 10000 грн 00 коп. здійснена ОСОБА_1 на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру № 67 від 28.02.2024.

Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило.

Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, складності справи, витраченого адвокатом часу і обсягу послуг, з того, що представник позивача у судовому розгляді участі не приймав (ця послуга оцінена в 2000 грн), суд вважає доведеним витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн 00 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться витрати на правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог (з заявленої суми 46895 грн 27 коп. задоволено 10000 грн, що становить 21,32%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату послуг адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1705 грн 60 коп. (8000 грн х 21,32%)

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 258 грн 23 коп. (1211 грн 20 коп. х 21,32 %).

На підставі ст..16, 23, 979, 988, 990, 1167, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, керуючись ст. ст.12, 13, 76, 141, 197, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ), третя особа ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» (місцезнаходження: 36019, м.Полтава, вул.Колективна, б.10, ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 10000 грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1705 грн 60 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 258 грн 23 коп., а всього 11963 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн 83 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2024.

Суддя Ж.Є.Редько