Справа № 148/1038/24
Провадження №2/148/448/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 21.09.1986 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Шуро-Копіївською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 12.Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Протягом 2020-2021 років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з вересня 2021 року. У них протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили взаєморозуміння через різні характери та погляди на життя. Відповідач не хотів розуміти сутності проблем, які у них виникали, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Вважає, що їх шлюб носить формальний характер, адже особисті відносини та спілкування між ними уже більше двох років відсутні. За таких обставин позивачка вважає примирення та збереження сім`ї неможливим. Тому просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 » та залишити за нею судові витрати.

В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в її відсутність, не запеерчує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 21.09.1986, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Шуро-Копіївською сільською радою Тульчинського району Вінницької області 21.09.1986, про що зроблено актовий запис № 12 (а.с. 6).

Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають.

За змістом ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Ні позивачка, ні відповідач не висловили бажання зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Підстав для відновлення позивачці дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки вона виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судові витрати суд залишає за позивачкою, оскільки таке бажання вона висловила в своїй заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.09.1986 Шуро-Копіївською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 12, - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.05.2024.

Суддя Л.А. Штифурко