Справа № 523/1427/24
Провадження №2/523/2272/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"20" травня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP», про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP», про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.08.1995 року на Одеській Універсальній Товарній біржі «GIP» було укладено договір № 95/1358 купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що при укладені договору купівлі-продажу сторони дійшли всіх його істотних умов, та виконали умови договору, при цьому позивач не знав, що договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Щодо підстав визнання договору купівлі-продажу дійсним, позивач зазначив, що у зв`язку з потребою у розпорядженні належним йому майном йому стало відомо, що правовстановлюючі документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак є потреба у визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. На підставі викладеного просить визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду та роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, разом з цим, 22.03.2024 року (вх. № 10014) на адресу суду надійшло клопотання за підписом позивача щодо можливості розгляду справи за його відсутності, згідно поданого клопотання позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.36).

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не з`явився про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду повернулись поштові повідомлення з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.23-24; 28-29; 32-33).

Представник третьої особи: Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP» до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.26-26; 30-31; 34-35).

Таким чином судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлялись, позивач звернувся з заявою про слухання справи за його відсутності, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачами на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 95/1358 від 01.08.1995 року укладеного на Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP» ОСОБА_2 , який являвся членом біржі продав, а ОСОБА_1 купив домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с8-9).

Відповідно до відмітки проставленої на звороті договору купівлі-продажу нерухомого майна, право власності на домоволодіння було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу за № 7974 стр.7 кн.24 доп на сторінці 7 (а.с.10).

Також, на підтвердження реєстрації вищевказаного домоволодіння за позивачем, останній надав лист КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 06.04.2023 року згідно якого зазначено, що станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору № 95/1358 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP» від 01.08.1995 року. Реєстровий запис зроблено 02.08.1995 року за реєстровим номером 7974 у книзі 24 доп на сторінці 7 (а.с.11).

Судом досліджено Довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Л5-182153-ф/л згідно якої встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач з 29.11.1995 року та члени його сім`ї (а.с.12). Крім іншого, місце реєстрації позивача за вищевказаною адресою також підтверджено копією паспорта громадяини України.

З огляду на досліджені документи судом встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу покупець зареєстрував право власності в КП «ОМБТІ та РОН» та зареєструвався за адресою придбаного нерухомого майна.

Позивач зазначає, що сторонами договору було досягнуто всіх його істотних умов та вчинено дій пов`язаних з його виконанням, а саме: покупець сплатив грошові кошти та вселився до житлового приміщення, сплачує комунальні платежі та утримує майно, а продавець у свою чергу звільнив приміщення та знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Підставами позовних вимог, позивач зазначив, що не має можливості розпорядитись власністю, оскільки договір не відповідає вимогам чинного законодавства, з підстав його нотаріального не посвідчення.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме позивача по справі та те, що відповідач за вказаною адресою знятий з реєстраційного обліку.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме - купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1995 році.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що матеріалами справи встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4-7, 1-13, 258, 259,263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Одеська Універсальна Товарна біржа «GIP», про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати договір № 95/1358 купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 укладений 01.08.1995 року на Одеській Універсальній Товарній біржі «GIP» між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони дійсним.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.05.2024 р.

Суддя: