Справа № 548/2914/23
Провадження №2/548/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе за кредитним договором №3814368 від 13.03.2021 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернула ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" одержаний споживчий кредит.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" заборгованість у розмірі 32 800, 00 грн. з яких 10 000, 00 грн. - тіло кредиту, 22 800, 00 грн. - нараховані відсотки; 857, 49 грн.- інфляційні втрати, 172, 54 грн. - три відсотки річних та судові витрати: судовий збір у сумі 2 147, 20 грн. і витрати на правову допомогу у сумі 10 000, 00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 18.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 18.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, у відзиві на позов просила розглянути справу за її відсутності.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на ті обставини, що у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу; розрахунок заборгованості позивача включає період після 12.04.2021 і до 20.12.2021, тобто виходить за межі 30-денного строку, протягом якого відповідач мав повернути позивачеві кошти за кредитом. Відповідач просить відмовити в позові за безпідставністю, так як вона повинна сплатити позивачу лише суму основного боргу - 10 000, 00 грн. та відсотки за місяць - 4 845, 00 грн., але згідно позову вона вже сплатила позивачу 4 платежами кошти в розмір 25 080, 00 грн.

У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти аргументів відповідача, вказуючи на те, що підписуючи кредитний договір, відповідач погодився з умовами їх надання, усвідомлюючи правові наслідки такої згоди. Крім того, зазначив, що нарахування відсотків за кредитом здійснювалося у відповідності до умов договору про надання фінансового кредиту та додатків до нього. На підставі викладеного відзив відповідача просив не брати до уваги як безпідставний та необґрунтований, позовні вимоги просив суд задоволити в повному об`ємі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Судом встановлено, що 13.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" з метою отримання кредиту, у зв"язку з чим 13.03.2021 року підписала споживчий кредитний договір №3814368, відповідно до якого товариство надало їй споживчий кредит.

Відповідач з умовами договору, укладеного з позивачем, була ознайомлена та з ними погодилася. Зазначені умови договору не визнані недійсними в установленому законом порядку.

21.09.2022 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" укладений договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого позивач набув права грошових вимог кредитора за кредитними договорами, що входять до портфеля заборгованості та вказані у реєстрі боржників, в тому числі за укладеним між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 кредитним договором №3814368 від 13.03.2021 року, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526, ч.1 ст.625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ст.ст. 1054, 1055, 1049, 546 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з тим, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та заборгувала позивачу по вищевказаному зобов`язанню: 32 800, 00 грн. з яких 10 000, 00 грн. - тіло кредиту, 22 800, 00 грн. - нараховані відсотки; 857, 49 грн.- інфляційні втрати, 172, 54 грн. - три відсотки річних та судові витрати: судовий збір у сумі 2 147, 20грн. і витрати на правову допомогу у сумі 10 000, 00 грн.

Таким чином, відповідачем не спростовано та фактично підтверджено у відзиві на позов факт отримання нею кредиту у розмірі 10 000, 00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 22 800, 00 грн., слід зазначити наступне.

Так, згідно паспорту споживчого кредиту №3814368 від 13.03.2021 року передбачено, що проценти за користування кредитом: 10 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1, 615 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Суд звертає увагу, що позивачем не було надано детального розрахунку нарахованих процентів у заявленому розмірі 22 00, 00 грн., а саме не вказано періоду нарахування та розміру процентної ставки. Водночас цілком очевидно, що вони нараховані поза межами строку кредитування.

Як вказувалося вище, відповідно до паспорту споживчого кредиту №3814368 від 13.03.2021 року, термін повернення кредиту визначено 30 діб до 12.04.2021 року. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в період з 13.03.2021 року по 12.04.2021 року у розмірі 4 845,00 грн., що відповідає положенням споживчого кредиту.

У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року при розгляді справи № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18 висловила правову позицію , що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» Боржником було підписано лише Кредитний договір №3814368 від 13.03.2021 року, жодні додаткові угоди до цього договору ним у будь-якому виді не підписувалися, тому дії щодо нарахування кредитором процентів після закінчення тридцятиденного строку дії первісного договору є незаконними, оскільки суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, відповідачем не спростовано та фактично підтверджено у відзиві на позов, правильність нарахування позивачем процентів за користування кредитом в період з 13.03.2021 року по 12.04.2021 року у розмірі 4 845,00 грн.

Отже, встановлена судом заборгованість відповідача за вищевказаним споживчим кредитом становить 14 845,00 грн. з яких: 10 000, 00 грн. тіло кредиту, 4 845,00 грн. проценти за користування кредитом в період з 13.03.2021 року по 12.04.2021 року.

В той же час судом встановлено та підтверджено позивачем у позові та розрахунку заборгованості, що по вищевказаному кредиту відповідачем сплачено позивачу у період часу з 17.05.2021 року по 22.08.2021 року кошти в розмірі 25 080, 00 грн., які значно перевищують загальний розмір заборгованості 14 845,00 грн. встановлений судом та вимогу про стягнення з позичальника встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 857, 49 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України в сумі 172, 54 грн.

З огляду на вищенаведене, вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, зв`язку з чим даний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то судові витрати по справі не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258 - 560, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач - ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", юридична адреса: м.Київ, вул.Загородня, 15, офіс 118/2, ,

Представник позивача Столітній Михайло Миколайович, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,

Відповідач ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 22.05.2024 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна