КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4762/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Кредит Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кошкер Іван Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Кредит Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який мотивувала тим, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис №25034 про стягнення з неї (позивача) на користь ТОВ «Кредит Капітал» заборгованості.

Позивач вказувала, що на підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кошкер І.А. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 та проводяться виконавчі дії.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 25034 від 16 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, зокрема, не було перевірено безспірності вимог стягувача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмолено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що жодних повідомлень про усунення порушень вона не отримувала ні від відповідача, ні від будь-кого іншого, а виконавчий напис було зроблено таємно із порушенням вимог законодавства України.

Вказує, що нотаріусом під час посвідчення виконавчого напису не перевірив факт надсилання вимоги про погашення боргу, та не пересвідчився у наявності доказів отримання боржником такої вимоги.

Апелянт звертає увагу, що стягувач не міг надати для вчинення виконавчого напису посвідчений нотаріально кредитний договір, адже договір, що був укладений між нею та стягувачем не посвідчувався нотаріально.

Повторно звертає увагу й на те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено безспірності розміру сум, що підлягають до стягнення. Вона не погоджується із сумою, зазначеною у виконавчому написі, а відтак сума не є безспірною.

Враховуючи численні порушення та посилаючись на висновки судів у справах щодо визнання виконавчих написів недійсними, апелянт ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Позивач у справі ОСОБА_1 на розгляд вказаної справи до суду апеляційної інстанції не з`явилася та направила до суду заяву про розгляд вказаної справи у її відсутність, подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредит Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції повторно не з`явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивував свій висновок тим, що в матеріалах справи відсутній виконавчий напис №25034 від 16 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною і позивач в судове засідання не з`являється та не цікавиться розглядом справи, а тому суд виснував, що позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.

Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.1 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2021 року представником ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» Донець В.В. було подано заяву приватному нотаріусу КМНО Данич О.Ф. про вчинення виконавчого напису нотаріуса в порядку визначеному ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», в якому пропонувалося стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова компанія «Кредит капітал» заборгованість в розмірі 18292,08 грн. за кредитним договором №242/21 від 29 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15000 грн та своєчасно не виконала взяті на себе зобов`язання. Право вимоги вказаної заборгованості від ОСОБА_1 було набуто ТзОВ «Кредит Капітал» у ПАТ «ВіЕйБі Банк» на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги від 27 березня 2018 року. На підтвердження вказаних вимог до приватного нотаріуса крім заяви було подано: кредитний договір №242/21 від 29.12.2007 року; копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості; копія довіреності представника ТзОВ «ФК «Кредит Капітал».

Також із матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Данич О.Ф. було видано виконавчий напис №25034 за яким пропонувалося стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» 18292,08 грн заборгованості за кредитним договором, що складається: з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 12228,41 грн та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 6063,67 грн, витрат по видачі виконавчого напису, а всього 19491,85 грн.

Перевіряючи доводи апелянта про порушення норм Закону України «Про нотаріат» при оформленні та видачі виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Данич О.Ф., колегія суддів враховує, що із наданих матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався, що відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 виключає можливість вчинення такого напису нотаріусом.

Крім того, заявник - ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», подаючи до нотаріуса вказану вище заяву, не додав доказів направлення боржнику вимоги із зазначенням суми боргу, терміну погашення боргу та отримання нею відповідного листа, що свідчить про відсутність переконливих доказів на підтвердження безспірності боргового зобов`язання перед кредитором.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу на вище вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не було надано копії вище вказаного виконавчого напису, не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки позивачкою було подано клопотання до суду про витребування судом вказаного напису (а.с.12) і суд, відкриваючи провадження у справі, витребував даний виконавчий напис нотаріуса (а.с.17-18). В подальшому при постановлені ухвали про закриття підготовчого провадження у вказаній справі суд повторно витребував копію вказаного виконавчого напису ( а.с.41-42). Разом з тим, вказані вимоги суду не були виконанні і суд не забезпечивши реалізацію позивачкою своїх прав постановив помилкове рішення щодо не доведеності позову.

Колегія суддів вирішуючи вказаний спір по суті виходить із тих обставин, що сторонами у справі сам по собі факт видачі приватним нотаріусом КМНО Данич О.Ф. виконавчого напису за №25034 від 16 червня 2021 року не заперечується, а наданою позивачкою копією постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кошкером І.А. підтверджуються вказані обставини, тому доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за подачу позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. т.1), за забезпечення доказів (витребування виконавчого напису) сплатила 454 грн (а.с. 1), а за подачу апеляційної скарги - 1611 грн (а.с.71), що разом становить 3057,40 грн, тому апеляційний суд стягує вказаний розмір судового збору з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25034, що виданий 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором №242/21 від 29 грудня 2007 року в розмірі 18 292,08 грн та 1 199, 77 грн витрат, понесених за вчинення виконавчого напису, а всього 19 491,85 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» ( юр. адр. 79018 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корп. 28 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 057,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 29 травня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв