ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/345/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу № 607/10798/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат ЧЕРЕВАТИЙ Петро Миколайович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2023 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дата складення повного тексту судового рішення не зазначена) в справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат ДЯЧУК Сніжана Ігорівна до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Дячук Сніжана Ігорівна, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2019 року. В шлюбі в сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час їхня дочка проживає разом з позивачкою. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2022 року стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Станом на даний час із відповідача стягуються аліменти у розмірі 1416.50 грн, який є недостатнім для належного забезпечення дитини. Відповідач не приймає достатньої участі ні в утриманні, ні у вихованні дитини. Також відповідач не переймається питаннями навчання та виховання дитини, не бере жодної участі в додаткових витратах на її утримання. Крім того, відповідач змінив місце роботи і його заробітна плата підвищилась Позивачка не може самостійно забезпечити дитині належний рівень розвитку, так як вона працює в ТОВ «С-М» на посаді продавця продовольчих товарів і отримує заробітну плату у розмірі 6440 грн (з вирахуванням податків). Позивачка немає змоги влаштуватися на більш оплачувану роботу чи роботу з більшою кількістю робочих годин, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою, яка часто хворіє та потребує піклування. Таким чином, наразі розмір аліментів, які стягуються із відповідача не може забезпечити потреб для дитини у повному обсязі.

У зв`язку з наведеним просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2022 року в справі № 607/11224/22 та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений на підставі судового наказу виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 18 вересня 2022 року у цивільній справі №607/11224/22.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1073.60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Череватий Петро Миколайович, подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з моменту видачі судового наказу від 18 вересня 2022 року про стягнення із ОСОБА_4 аліментів по сьогоднішній день матеріальний стан платника не покращився.

Зазначає, що пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів позивачка не надала будь-яких належних доказів того, що її матеріальне становище або стан здоров`я погіршилися з часу видачі судового наказу.

Посилання позивачки на ту обставину, що в порівняні з вереснем 2022 року значно змінився стан здоров`я дитини, не підтверджуються будь-якими доказами. Позивачкою не представлено медичних документів, які б дали змогу суду встановити стан здоров`я дитини станом на вересень 2022 року та на день звернення до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів.

Щодо посилань позивачки на зміну економічної ситуації в державі, зростання цін на продукти харчування та послуги, то звертає увагу, що судовим наказом розмір аліментів був визначений пропорційно розміру прожиткового мінімуму для дитини, який змінюється (як правило збільшується) в залежності від економічної ситуації.

Звертає увагу на те, що представлені позивачкою докази на підтвердження щомісячних витрат на утримання дитини, а саме фіскальні чеки про покупку продуктів харчування та ліків, просить суд не брати до уваги, оскільки такі не містять відомостей про їх покупця, відсутні призначення лікарів тих чи інших ліків.

На думку апелянта, підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів не має.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

04 квітня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Дячук Сніжана Ігорівна, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що на момент ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів відповідач отримував дохід від ТОВ «ТЕР-ПІНГВІН», а на момент винесення оскаржуваного судового рішення відповідач змінив місце роботи, отримував дохід від ІНФОРМАЦІЯ_2 , який майже у два рази більший за дохід за попереднім місцем роботи. Позивачка надала до суду першої інстанції докази, які підтверджують, що стан здоров`я дитини змінився. Відповідно до первісного судового наказу від 18 вересня 2022 року, відповідач на користь позивачки повинен сплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що станом на теперішній час становить 1598 грн, однак в такий розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дитині усіх її потреб.

Звертає увагу на те, що визначений судом розмір аліментів є об`єктивним, узгоджується з обставинами справи, відповідає принципам справедливості та розумності, сприятиме гармонійному розвитку дитини.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2019 року у справі №607/12385/19 (а.с.11).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (а.с.9).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №353 від 07 червня 2023 року, виданою ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім» (а.с.14).

Згідно судового наказу від 18 вересня 2022 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/11224/22, присуджено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08 червня 2023 року ВП 70323494, виданим Тернопільським відділом ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що за ОСОБА_4 рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки у розмірі 4934.68 грн, сума щомісячного стягнення аліментів станом на травень 2023 року становить 1416.50 грн (а.с.15).

Як вбачається із довідки Тернопільської початкової школи №1 Тернопільської міської ради №61 від 07 червня 2023 року, безпосередній контакт зі школою, у якій навчається Мілена, підтримує мати учениці, яка постійно спілкується з класним керівником, цікавиться навчанням і вихованням дитини, приводить і забирає зі школи, відвідує батьківські збори. Натомість батько ОСОБА_4 контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.17).

На підтвердження розміру витрат позивачки на утримання дитини нею додано копії фіскальних чеків про купівлю продуктів харчування, ліків, предметів побуту (а.с.21-29).

ОСОБА_3 забезпечує дитині шкільне харчування, вартість якого складає: 45 грн за обід та 35 грн за підвечірок, що підтверджується копією меню харчування учнів 1-4 класів Тернопільської початкової школи №1 ТМР (а.с.20).

Як вбачається із довідки №ТСМ00000019 від 08 червня 2023 року, ОСОБА_3 працює в ТОВ «С-М» з 14 грудня 2022 року, на даний час займає посаду продавець продовольчих товарів та отримала дохід за вирахуванням ПДФО за період з грудня 2022 року по травень 2023 року у розмірі 36799.61 грн. При цьому розмір щомісячного доходу станом на травень 2023 року становить 8000 грн (а.с.10).

Згідно наданого суду представником позивача листа КНП «Тернопільського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» №110 від 10 липня 2023 року разом з додатками, зокрема Декларацію №0001-А90А-М1АО від 22 березня 2021 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну документацію та виписки із медичної платформи «Medics.ua» на підтвердження звернень дитини до сімейного лікаря із зазначенням відповідних діагнозів, вбачається, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично проходила медичне обстеження та їй були призначено ліки, профілактичні процедури, дієта (а.с.63-78).

Згідно відомостей із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків суми виплачених доходів громадянина ОСОБА_4 за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року, вбачається, що останній з січня 2022 року по травень 2023 року отримував дохід від ТОВ «ТЕР-ПІНГВІН», де щомісячний дохід за травень 2023 року становив 5144.83 грн. Проте за червень 2023 року ОСОБА_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 нараховано дохід в розмірі 15915.73 грн (а.с.94).

Отже, відповідач офіційно працює та має регулярний дохід.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

У відповідності до статтей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною третьої статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно із частинами 1-3 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (частини 1-2 статті 184 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок викладено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2024 році на місяць складав для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 покликалася на те, що відповідач на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2022 року сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі, який є недостатнім для забезпечення необхідного життєвого рівня дитини.

Апеляційним судом встановлено, що фактично відповідач ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки в мінімальному розмірі, який орієнтовно становить 1598.00 грн (50% від 3196 грн).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачкою, навчається у Тернопільській початковій школі №1 Тернопільської міської ради, починаючи із жовтня 2022 року дитина періодично зверталася до сімейного лікаря із скаргами на здоров`я. Більше того, дохід позивачки за травень 2023 року становив 8000 грн, натомість дохід відповідача за червень 2023 року становив 15915.73 грн.

Матеріали справи не містять доказів щодо обмеження в трудовій діяльності ОСОБА_4 та що останній має незадовільний стан здоров`я, чи на його утриманні перебувають інші особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений розмір аліментів частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини.

Доводи апелянта про те, що з моменту видачі судового наказу від 18 вересня 2022 року про стягнення аліментів по сьогоднішній день матеріальний стан платника не покращився, колегія суддів відхиляє, оскільки судом встановлено, що з січня 2022 року по червень 2023 року його щомісячний дохід збільшився на понад 100%, що свідчить про значне покращення матеріального становища платника аліментів.

Твердження апелянта про те, що стан здоров`я дитини з вересня 2022 року значно не змінився, апеляційний суд не приймає, оскільки вказана обставина спростовується Декларацію №0001-А90А-М1АО від 22 березня 2021 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну документацію та виписками із медичної платформи «Medics.ua».

Посилання апелянта про те, що долучені позивачкою докази про покупку продуктів харчування та ліків не слід брати до уваги суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки відсутність доказів купівлі позивачкою продуктів харчування чи таблеток від застуди не свідчить, що позивачка, як матір, не задовольняє елементарні фізіологічні потреби малолітньої доньки, такі як прийом їжі та лікування хворобливого стану.

При цьому, відповідач, як батько дитини, не позбавлений права також купувати ліки та займатися лікуванням малолітньої доньки у спеціалістів, яких вважає за необхідне.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат ЧЕРЕВАТИЙ Петро Миколайович залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома