Провадження № 2/344/1007/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_2 . Між ними відразу зав`язались теплі, в тому числі, інтимні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачка народила сина ОСОБА_3 . Оскільки на той час сторони не перебували в шлюбі, відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Пізніше, 13 березня 2021 року між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Позивачем зазначається, що сім`я для нього є найбільшою цінністю, він всіляко, як матеріально так і духовно дбав та дбає про неї, забезпечує всім необхідним. Однак, останнім часом, їхні з відповідачкою відносини значно погіршились. Між ними часто виникали конфліктні ситуації, зокрема щодо методів виховання їхнього сина під час яких він дізнався, що не є біологічним батьком, оскільки на час їхнього з нею знайомства вона мала ще близькі відносини з іншим чоловіком. Отримана інформація приголомшила його та стала об`єктивною підставою для сумніву щодо походження сина саме від нього та причиною звернення до суду з цим позовом. Враховуючи наведене, просить суд виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини.

Позивач в судове засідання не з`явився. Позивачем подано до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. 13.12.2023 року та 27.03.2024 року відповідачем подано до суду заяву відповідно до якої вимоги позову визнає, просить провести розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що 26.12.2011 року Рогатинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області, складено відповідний актовий запис №98, батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_1 від 26.08.2021 року (а.с.7).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України встановлено, що відомості про батька ОСОБА_3 ОСОБА_1 записані відповідно до ст.126 СК України (а.с.8-9).

13.03.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 13.03.2021 року (а.с.6).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України (далі - СК України), має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька

з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини

з актового запису про її народження (стаття 136 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 149/2562/18 (провадження № 61-12881св19) вказано, що: «відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126

і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи

і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції і погоджуючись із його висновком про відмову в задоволенні позовних вимог, залишив поза увагою те, що між сторонами існує спір щодо оспорювання батьківства, а тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день

є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ

на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

17.01.2024 року за клопотанням представника позивача ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проведення зазначеної експертизи доручено експертам Івано-Франківського Науково-дослідного експертно- криміналістичного центр МВС України.

02.05.2024 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшло повідомлення судового експерта Івано-Франківського Науково-дослідного експертно- криміналістичного центр МВС України Сорочинської О.М. про неможливість проведення експертизи.

Із зазначеного повідомлення встановлено, що 09.04.2024 року для відбору порівняльних зразків до Івано-Франківського НДЕКЦ МВС з`явився ОСОБА_1 . ОСОБА_2 та малолітня дитина ОСОБА_3 для відбору порівняльних зразків не з`явились. Станом на 26.04.2024 року до Івано-Франківського НДЕКЦ МВС у відповідь на заявлене клопотання про надання зразків біологічного матеріалу (кров або букальний епітелій) або забезпечення явки ОСОБА_1 , малолітньої дитини ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 разом для відбору експериментальних зразків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітня дитина ОСОБА_3 не з`явились. У зв`язку із вищезазначеним відбір порівняльних зразків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 не проводився та біологічні зразки яких не було надано для дослідження, відтак керуючись п. 8 ст. 72 Цивільного процесуального Кодексу України, повідомлено суд про неможливість проведення експертизи (а.с.48-49).

Відповідно до статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За приписами частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини четвертої статті 12, частин другої, третьої статті 13 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З аналізу наведеної норми процесуального закону можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні».

Так, відповідач, яка була достовірно обізнана про дату, час та місце проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, систематично не з`являлась для забору біологічних зразків, що свідчить про її ухилення від проведення експертизи з метою встановлення істини у справі.

Системне та неодноразове нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини

на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.

Крім того, відповідачем подано суду заяву в якій вона зазначила, що від проходження молекулярно-генетичної експертизи відмовляється.

Такі дії відповідача призвели до неможливості проведення експертизи у справі і надає суду можливість в порядку статті 109 ЦПК України визнати факт походження дитини не від позивача.

Крім того, відсутність кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідачем визнається, а тому цей факт не вимагає доказування відповідно ст. 82 ч.1 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, дослідивши письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов є доведеним, обгрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з актового запису про народження № 98 від 26.12.2011 року складеного Рогатинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова