Справа № 522/6311/24
Провадження № 2/522/4502/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 23.04.2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м .Одеса), про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, а саме визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком новонародженої дитини, яку позивачка зареєструвала як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка в 2011-2012 роках з відповідаче6м почали мешкати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від даного цивільного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина-донька ОСОБА_3 . Позивачка попросила свого цивільного чоловіка відповідача, зареєструвати в органах реєстрації його- ОСОБА_2 -батьком новонародженої дитини, яку позивачка зареєструвала як ОСОБА_3 , вказавши відомості про батька зі своїх слів. Зазначила, що дитина є донькою відповідача, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 24.04.2024 року.

Ухвалою суду від 26.04.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 03.05.2024 року.

Заяву про усунення недоліків суддя отримала 06.05.2024 року.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 24.06.2024 року.

У підготовчому засіданні 24.06.2024 року була присутня ОСОБА_1 , позов підтримала та зазначила, що вона з відповідачем у період 2011-2012 р.р. перебувала у стосунках, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 . Вона з відповідачем у зареєстрованому шлюбу не перебувала та не перебуває. У відділі РАЦС сама зареєструвала народження дитини. Зазначила, що їй не потрібно проведення експертизи, оскільки відповідач і так знає, що це його донька. Вважала за можливе закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позов визнав та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з 2009 року з іншою жінкою, від якого у нього є двоє дітей. Зазначив, що не вважає за необхідне призначення судової експертизи щодо батьківства відносно доньки ОСОБА_4 . Вважав за можливе закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

Суд запропонував відповідачу надати рішення суду про розірвання шлюбу та докази, які підтверджують наявність дітей.

Ухвалою суду від 24.06.2024 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 25.06.2024 року.

У судове засідання 25.06.2024 року була присутня ОСОБА_1 , позов підтримала, просила визнати батьківство та зазначила, що донька знає та задає багато питань чому в її документах зазначений інший батько. Пояснила, що в них з відповідачем були стосунки, з відповідачем у період 2011-2012 р.р. перебувала у стосунках, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 . Просила відповідача зареєструвати народження дитини, однак він цього не зробив, тому позивачка самостійно зареєструвала народження дитини. Бачились сторони дуже рідно, однак відповідач допомагав позивачці та дитини. У 2018 році позивачка разом з донькою переїхала до м. Одеса задля навчання дитини. У навчальному закладі, де вчиться дитина, відповідача усі знають як її батька. оскільки він оплачує навчання, привозить та забирає дитину зі школи. Позивачка просив задовольнити позов, оскільки хоче, щоб у дитини в документах було зазначено її біологічного батька. Позивачка в собі впевнена, а тому не потребує проведення тесту ДНК, однак якщо у відповідача є сумніви, то позивачка з дитиною не будуть заперечувати.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що у нього є багато помилок, та він перебував у зареєстрованому шлюбі з 2009 року з іншою жінкою, від якого у нього є двоє дітей. Зазначив, що не вважає за необхідне призначення судової експертизи щодо батьківства відносно доньки ОСОБА_4 . Відповідач спілкується з донькою постійно десь з 3 років, а до цього допомагав матеріально. Зазначив, що вони не звертались до РАЦС.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України та через періодичну відсутність електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, датою складення цього судового рішення є 10.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно видане 10.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 195. Батьками дитини записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . (а.с. 6). Проте, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 10.09.2014 року № 9, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 5).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Суд вказує, що 19.03.2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «М. Т. проти України» («M.T. v. Ukraine», заява № 950/17) (далі також - Рішення), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»,заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany», заява № 45071/09, § 74)

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В даному випадку у справі сторони відмовились від призначення судово-генетичної експертизи для встановлення біологічного батьківства відповідача, що свідчить про їх ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Крім того наявна розбіжність у обґрунтуванні вимог, що зазначені у позові )щодо реєстрації дитини відповідачем)та у наданих у судовому засіданні поясненнях позивачки(вона сама реєструвала народження дитини).

Суд зауважує, що одні лише усні пояснення сторін щодо батьківства дитини не є достатніми та належними доказами на підтвердження даного факту. Інших належних та допустимих доказів щодо факту батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_3 сторонами до суду не було надано.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів, втому числі і письмово доказу-висновку генетичної експертизи, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Також суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості вирішити це питання в позасудовому порядку, оскільки наявна згода обох батьків, що дає змогу відповідно до чинного законодавства звернутись з відповідною заявою до органу РАЦС.

Таким чином у суду відсутні достатні належні та допустимі докази для визначення батьківства відповідача.

Згідно абзацу 9 пункту 2.1 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Однак суд зауважує, що сторони не використали позасудовий порядок вирішення питання, визначений ч. 1 ст. 126 СК України, а саме не звертались із заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану про походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 125, 128, 134, 135, 138, 147 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 84, 89, 210, 211, ч. 1 ст. 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 10.07.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.