Справа № 465/7070/23 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/780/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року в складі судді Мигаль Г.П. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Скарбниця", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ акціонерна страхова компанія «СКАРБНИЦЯ», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Домінас Г.П. надіслала клопотання про зупинння провадження у справі, оскільки, відповідно до довідки № 942 від 19.01.2024 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 з 15.02.2023 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону, а з 06.01.2024 він залучений до здійснення заходів з відсічі й стримування збройної агресії російської федерації на території України під час повномаштабного вторгнення приймає участь у їх проведенні.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Домінас Г.П. про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі № 465/7370/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство акціонерна страхова компанія «СКАРБНИЦЯ», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Дупак В.Г., вважає, що така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду та перебування учасників справи в стані невизначеності.

При цьому, подана довідка не є доказом безпосередньої участі відповідача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наданий доказ не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Покликаючись на судову практику зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі є передчасним та помилковим.

Зазначає про відсутність у матеріалах справи відомостей переведення на воєнний стан військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу відповідач.

Звертає увагу на те, що відповідач жодного разу не приймав участі у судовому засіданні, розгляд справи відбувався виключно за участю представника відповідача, тому незрозуміло, які саме підстави створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Крім цього, у відповідача відсутні перешкоди участі в справі в режимі відеоконференції, протилежного останній не довів.

Також, апелянт не згідний із формулюванням резолютивної частини ухвали у контексті зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, оскільки підставою для такого зупинення не є перебування у відповідному формуванні, а факт переведення військової частини на воєнний стан.

Більше того, відповідач може перебувати у складі ЗСУ невизначений час, і весь цей час позивач не зможе поновити свої порушені права.

Крім цього, зважаючи на те, що суд та позивач не мають можливості з`ясувати факт перебування чи не перебування відповідача в складі Збройних Сил України, питання поновлення зупиненого розгляду справи залежить виключно від доброї волі відповідача.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вимоги ст.ст. 251, 253 ЦПК України наявні підстави для задоволення поданого стороною відповідача клопотання, тому зупинив провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Строки, на які зупиняється провадження у справі, визначені статтею 253 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи наведене, відповідні доводи апеляційної скарги щодо незгоди із формулюванням резолютивної частини ухвали у контексті зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України не заслуговують на увагу, оскільки такі правильно застосовані судом першої інстанції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом оцінки у даному провадженні є процесуальне рішення суду першої інстанції від якого залежить виключно можливість продовження розгляду судом першої інстанції даного спору.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що відповідна підстава зупинення провадження у справі застосовується з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Враховуючи наведене та незважаючи на те, що колегія суддів розділяє думку апелянта про те, що у відповідача відсутні перешкоди на участь в справі в режимі відео конференції чи через свого представника, однак така обставина не може прямо виключити обов`язок суду вчинити у відповідний спосіб, встановивши відповідні обставини, чи як результат вирішення поданого стороною клопотання.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено військовий обов`язок. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Іншими словами, для висновку про можливість зупинення провадження у справі, як виконання обов`язку визначеного п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суду необхідно представити чіткі докази (інформацію) про перебування учасника справи у складі Збройних Сил України, зокрема, у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та залучення його до виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації.

При цьому, визначена законодавцем підстава для зупинення провадження не говорить про неможливість участі у розгляді справи, тому не повинна розглядатися через таку призму, а про обов`язок суду вчинити у конкретний спосіб за наявності відповідних підстав.

Таким чином, зупинення провадження у справі, як виконання судом обов`язку визначеного законодавцем, не може свідчити про перешкоджання позивачу у реалізації конституційного права на захист чи процесуального на участь у судовому засіданні.

В свою чергу, за змістом частини 5 ст. 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого солдата, що підтверджується довідкою від 02.11.2023 № 12020 (а.с. 84).

З метою об`єктивного розгляду справи суд першої інстанції, ухвалою від 11.12.2023 задовольнив клопотання сторони позивача про витребування доказів.

Зобов`язав уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 подати до Франківського районного суду м. Львова, інформацію, чи старший солдат ОСОБА_2 , який перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , бере участь в бойових діях, та чи може брати участь в судових засіданнях (а.с. 99-100).

Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2024 № 942, старший солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону. З 06.01.2024 залучений до здійснення заходів з відсічі й стримування збройної агресії російської федерації на території України під час повномасштабного вторгнення й безпосередньо приймає участь у їх проведенні. У зв`язку з цим на даний час не може брати участь у судових засіданнях (а.с. 104).

Колегія суддів звертає увагу на те, згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Враховуючи наведене, а також надану суду інформацію, колегія суддів приходить беззаперечного переконання про те, що відповідач ОСОБА_2 , як військовослужбовець належить до Збройних Сил України, оскільки проходить військову службу у відповідній військовій частині, який входить у загальну структуру Збройних Сил України.

В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Аналіз пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.03.2023 у справі №756/3462/20.

У постанові від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22 Верховний Суд дійшов висновку, що встановивши, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, що залучена та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта, особисто бере участь та виконує завдання в єдиній системі протиповітряної оборони України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Таким чином, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із оцінкою судом першої інстанції спірних правовідносин, оскільки, суд першої інстанції встановивши із належних доказів факт залучення відповідача ОСОБА_2 безпосередньо до заходів з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, діяв на виконання вимог пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та обгрунтовано зупинив провадження у справі.

Зважаючи на те, що військова частина, у якій проходить службу ОСОБА_2 безпосередньо приймає участь у бойових діях у здійсненні заходів (виконує бойові завдання) із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, що є безумовною обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, висновок місцевого суду, на якому ґрунтується оскаржувана ухвала, не є передчасним.

Більше того, на день постановлення оскаржуваної ухвали і дотепер усі військові формування в Україні переведені на воєнний стан, наведені з цього приводу інші доводи скарги належним чином не підтверджені, тому колегія суддів їх відхиляє.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновку суду не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 травня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк