УХВАЛА

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 755/2677/24

провадження № 61-6515ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 27 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову визнано неподаною та повернуто.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що особа, які подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

У травні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Предметом оскарження у цій справі є судове рішення апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на практику ЄСПЛ, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 лютого 2024 року, не погоджуючись з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також порушив питання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи тим, що не надано суду належних та допустимих доказів наявності або відсутності у нього нерухомого, рухомого майна або заощаджень, з яких можна було б дійти висновку, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано надати платіжний документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 484,48 грн. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Копію вказаної ухвали суду направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , яка була отримана заявником 01 квітня 2024 року.

Крім того, зазначено, що копія вказаної ухвали суду також надсилалася 19 березня 2024 року на електронну адресу ОСОБА_1 , вказану ним в апеляційній скарзі.

Визначено, що станом на 22 квітня 2024 року апелянт визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року недоліки апеляційної скарги не усунув.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову визнано неподаною та повернуто. Роз`яснено право повторного звернення зі скаргою до суду.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком Київського апеляційного суду про те, що оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною і повернути заявнику.

Крім того, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що Київським апеляційним судом вжиті наявні процесуальні заходи для скерування ОСОБА_2 копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, як на поштову адресу, так і електронну, яка була ним отримана, проте, у визначений судом строк, вимоги ухвали не було виконано.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Законом України «Про судовий збір» у статті 5 визначені пільги щодо сплати судового збору, якою передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів за певними категоріями позовів та визначених категорій заявників.

За вказаними категоріями позовів у статті 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення заявника у цій справі від сплати судового збору.

ОСОБА_2 не зазначено про те, що він є особою, яка звільнена від сплати судового збору з інших підстав та не надано належних цьому доказів.

Отже Суд касаційної інстанції вважає правильними та обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірної вимоги до заявника, який не має пільг, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів до пред`явлення позову, не виконання якої й стало підставою для повернення апеляційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати іншу апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у встановленому законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара