УХВАЛА

23 травня 2024 року

м. Київ

справа № 522/21872/19

провадження № 61-7294ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року у цивільній справі за

позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі

філії «Інфоксводоканал» про визнання відсутності матеріально-правових підстав для стягнення заборгованості та визнання безпідставним нарахування заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 066,08 грн.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом

доТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання відсутніми матеріально-правових підстав для стягнення заборгованості та визнання безпідставним нарахування заборгованості.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року,

з урахуванням ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого

2023 року про виправлення описки, позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» суму боргу за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 066,08 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Суворовського районного

суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове

рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі

філії «Інфоксводоканал» суму боргу за оплату житлово-комунальних послуг

за період з січня 2017 року до вересня 2019 року включно, у розмірі 3 744,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій 14 травня 2024 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року отримано нею лише

15 квітня 2024 року у суді першої інстанції на підставі заяви про видачу судових рішень.

Причину пропуску процесуального строку слід визнати поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України необхідно поновити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за

оплату житлово-комунальних послуг (водопостачання та водовідведення) у розмірі 4 066,08 грн, а також зустрічні вимоги про визнання відсутніми підстав для нарахування і стягнення заборгованості за такі послуги. Зустрічні позовні вимоги фактично розглядаються окремо і вирішені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову у розмірі 4 066,08 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги

(250 х 3 028 грн = 757 000 грн). Оспорювана заявницею у касаційному порядку сума складає 3 744,91 грн.

Враховуючи приписи пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзіОСОБА_1 зазначає, що справа має виняткове значення для неї та становить значний суспільний інтерес.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини і надану обґрунтовану оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, зокрема щодо набуття ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» прав виконавця послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

КлопотанняОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішеньзадовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович