Справа № 489/2346/24
Номер провадження 2/489/1264/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину з інвалідністю

встановив

У квітні 2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є донькою відповідача та є інвалідом ІІ групи з дитинства з розладом здоров`я нирок, і до цього часу потребує регулярної здачі аналізів, специфічної дієти, лікування, фізичного та морального відновлення. Позивач зазначає, що не може працювати за станом здоров`я і на теперішній час знаходиться на утриманні виключно матері, а захворювання загострюється з кожним часом. Відповідач у добровільному порядку участі в її утриманні не бере, є працездатним військовим пенсіонером, який має власне житло, не має інших неповнолітніх дітей та отримує, за словами позивача, чималу пенсію та зарплату. З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, на весь період непрацездатності та інвалідності.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20 травня 2024 року судом був зареєстрований відзив від представника відповідача, адвоката Корчевського Олександра Івановича, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити частково, стягнувши з себе аліменти у розмірі 1/6 заробітку (доходу), обґрунтовуючи це тим, що позивачу дозволено працювати за набутим фахом акушерки на 0,5-0,75 ставки згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, тому вона цілком здатна вести трудову діяльність та хоча б частково себе забезпечувати. Крім того, відповідач вказує, що позивач зазначає про проживання разом зі своєю матір`ю, яка, згідно з довідкою про отримані доходи, проходить військову службу та отримує стабільний достатній дохід (орієнтовно 20000-25000 грн. щомісячно). Насамкінець, відповідач зазначає, що позивачем до матеріалів позовної заяви надані рахунки за проведені лабораторні дослідження саме ТОВ "СМАРТЛАБ", і при цьому ним не доведено неможливість проведення даних досліджень безкоштовно, як особі з інвалідністю, державними чи комунальними закладами охорони здоров`я регіону. Відповідач наголошує, що позивач отримує регулярні виплати соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю, що підтверджується випискою з її картки. Більше того, відповідач має ряд інших обставин, що підтверджуються відповідними доказами, які, на його думку, мають врахуватися судом. Серед них утримання непрацездатної матері, погіршення власного стану здоров`я внаслідок хвороби шийного відділу хребта та хронічного вірусного гепатиту "С".

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються зокрема ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за змістом яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 відповідач, ОСОБА_2 , є батьком позивачки, ОСОБА_1 .

В позовній заяві зазначається, що домовленості позивача з відповідачем про сплату аліментів не досягнуто.

У відзиві на позовну заяву відповідач не проти щодо стягнення з нього аліментів, проте в розмірі 1/6 заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни це, зокрема, особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Оскільки позивач визнана в установленому законом порядку особою з інвалідністю, вона має право звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно з статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи, що повнолітня донька, ОСОБА_1 , є інвалідом з дитинства другої групи внаслідок розладу здоров`я нирок, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, відтак необхідними є потреби на лікування, догляд, реабілітацію особи з інвалідністю, тощо, а відповідач ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу, частково визнає позов та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/6частки усіх видів його заробітку (доходу), як на повнолітню дитину з інвалідністю, суд, з урахуванням доводів сторін, враховуючи матеріальне становище відповідача, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, як на повнолітню дитину з інвалідністю, починаючи з 03 квітня 2024 року на строк інвалідності доньки, що з урахуванням вимог статей 182, 198, 200 СК України відповідатиме принципам розумності, справедливості, загальним засадам сімейних відносин та цивільного судочинства і необхідності захисту інтересів особи з інвалідністю з дитинства.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.180-182, 184, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю в розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 03.04.2024 на строк інвалідності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.06.2024.

Суддя В. В. Кокорєв