Провадження № 2/522/38/24
28 травня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 29.12.2023 року через систему «Електронний суд» надійшов позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 760/5000 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27.12.2012 року. З 2013 року та до теперішнього часу у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак відповідачі з 2020-2021 року у квартирі не мешкають, комунальні послуги не сплачують, з реєстраційного обліку у квартирі добровільно не знялися. Тому позивачка просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою.
Матеріали позову суддя отримала 01.01.2024 року.
Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №389757 від 02.01.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 19.03.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 03.01.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову позивачкою були усунуті 04.01.2024 року.
Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 05.01.2024 року.
Ухвалою суду від 05.01.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 19.02.2024 року.
У підготовчому засіданні 19.02.2024 року були присутні ОСОБА_1 та її представник адвокат Сачаєва І.О.
Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13.03.2024 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судових повісток відповідачам.
У підготовчому засіданні 19.02.2024 року були присутні ОСОБА_1 та її представник адвокат Сачаєва І.О., позов підтримали, зазначивши, що усі докази надані. Вважали за можливе закрити підготовче засідання по справі та призначити її до судового розгляду.
Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відповідачі відзив суду не надавали.
Ухвалою суду від 13.03.2024 року по справі закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 30.04.2024 року.
У судове засідання 30.04.2024 року з`явилися ОСОБА_1 та її представникадвокат Сачаєва І.О., Інші учасники справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 28.05.2024 року для повторного виклику відповідачів.
У судове засідання 28.05.2024 року з`явилися ОСОБА_1 та її представникадвокат Сачаєва І.О.
Протокольною ухвалою суд згідно ч.ч. 3,4 с. 223 ЦПК України ухвалив проводити судове засідання у відсутності відповідачів при заочному розгляді справи на підставі наявних в справі доказів за згодою позивачки.
Представник ОСОБА_1 -адвокат Сачаєва І.О. зазначила, що позивачка є власницею 760/5000 часток квартири АДРЕСА_1 . З 2013 року у даній квартирі в межах часток позивачки були зареєстровані відповідачі, з 2020-2021 року вони там не проживають, їх особистих речей у квартирі не має, вони добровільно залишили дане житло.
ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 був її співмешканцем, а ОСОБА_2 є її троюрідним братом. В 2020 році з квартири добровільно виїхав ОСОБА_2 , а у 2021 році виїхав ОСОБА_3 . З того часу їх особистих речей у квартирі не має. На даний час у квартирі фактично мешкає лише позивачка.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомили, відзив суду не надавали. Заяв по суті справи також відповідачами не було надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою і ненаданням відповідачкою відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 07.06.2024 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 27.12.2012 року ОСОБА_4 (дарувальник) за договором дарування подарувала та передала безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняла безоплатно у власність 760/5000 часток квартири АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з семи житлових кімнат, загальною площею 141,8 кв.м., житловою площею 111,4 кв.м. Зазначена частка квартири належала дарувальнику на підставі Договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, 18.03.2005 року, номер запису 460, в книзі 564пр-38, реєстраційний номер майна № 8080588.
Договір дарування від 27.12.2012 року був посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л., зареєстрований у реєстрі за № 4-2924 (а.с. 8-9).
Право власності позивачки на 760/5000 часток квартири АДРЕСА_1 підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2013 року (індексний № 446562) (а.с. 12-13).
Таким чином позивачка на момент винесення рішення є власником 760/5000 часток квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до Довідки Департаменту надання адміністративних послуг ОМР про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Б1-227079-ф/л від 13.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 (стосовно 760/5000 часток квартири) зареєстровані наступні особи:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.03.2013 року;
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.03.2013 року;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.03.2013 року;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23.10.2013 року;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 03.12.2013 року. (а.с. 19)
З копії заяви власника житла від 16.11.2023 року про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) судом встановлено, що позивачка зверталась із зазначеною заявою до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, однак їй було відмолено у зв`язку з тим, що особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. (а.с. 20-21)
З копій актів начальника дільниці № 1 КП «ЖКС «Фонтанський» про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.12.2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 з 2021 року ОСОБА_3 , 1978 року народження, та з 2020 року ОСОБА_2 , 1986 року народження, дійсно не проживають, про що свідчать сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 14-15).
Таким чином суд вбачає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з 2020-2021 року не проживають у квартирі АДРЕСА_1 . З пояснень представника позивача вбачається, що відповідачі , які не є власниками квартири. добровільно не проживають в спірній частині квартири, їх речей не має.
У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном.
Тобто власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
При цьому, виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування нею та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру.
З позову вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім цивільним чоловіком позивачки, а відповідач ОСОБА_2 є братом позивачки.
Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, на підставі наведеного судом встановлено, що відповідачі,у зв`язку із фактичним не поживанням у спірній квартирі з 2020-2021 року, втратили право користування зазначеним нерухомим майном, їх особистих речей в будинку немає, при цьому власник позивачка- ОСОБА_1 , заперечує проти їх реєстрацій у даній квартирі.
Факт реєстрації відповідачів порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, оскільки відповідачі у належній позивачці квартирі не проживають без поважних причин понад один рік, не сплачують комунальні послуги, будучи зареєстрованими у ній, що порушує права та законні інтереси позивачки, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 14, 49, 76-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280, 282, 353, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, щовтратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07.06.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.