ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року, ухвалене суддею Чувановою А.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів,

встановила:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою пл.. 0,0663 га. з кадастровим номером :15:016:0086 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 37 від 09.09.2022 року, виділивши:

-в користування ОСОБА_1 - 103 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022р. зафарбовано в зелений колір.);

-в користування ОСОБА_2 - 235 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 р. зафарбовано в жовтий колір);

-в користування ОСОБА_3 - 235 кв.м. (додаток №4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022р. зафарбовано в синій колір).

Встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_3 пл. 3 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022р. зафарбовано в зелений колір із поперечними синіми лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування будинку та інженерних мереж ОСОБА_1 пл.8 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022р. зафарбовано в жовтий колір із поперечними зеленими лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пл. 23 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022р. зафарбовано в жовтий колір із перехрещеними зеленими лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_3 для обслуговування частини будинку ОСОБА_1 пл. 20 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022р. зафарбовано в синій колір із поперечним зеленими лініями).

В спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити ділянку пл. 90 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в червоний колір).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25.04.2001 року.

Іншими співвласниками будинку є відповідачі по справі ОСОБА_1 1/5 частина на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2019 року, та ОСОБА_3 2/5 частин на підставі договору дарування від 13.08.1997 року.

Вказаний будинок з надвірними будівлями розташований на приватизованій земельній ділянці пл. 0,0663 га, з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» із кадастровим номером :15:016:0086. Вказана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №540087 від 27.12.2012 року. Згідно якого вказана ділянка перебуває в спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 )

Згідно договору про визначення розміру часток земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю та порядок користування від 01.02.2019 року, було визначено розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пл.0,0663 га. з кадастровим номером :15:016:0086 по АДРЕСА_1 , а саме: частка ОСОБА_2 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_3 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) становить 1/5 частина.

У зв`язку із визначенням розміру часток вказаної земельної ділянки право спільної сумісної власності на ділянку припинено, а замість цього виникло право спільної часткової власності.

На даний час між співвласниками земельної ділянки виникають спори з приводу її володіння, оскільки вони не можуть в позасудовому порядку встановити площу, конфігурацію і розташування належних їм частин.

Позивач має намір отримати в своє користування частину земельної ділянки, яка відповідає розміру її частки у праві спільної часткової власності на ділянку, а саме 2/5 частин.

Зазначає, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 554/238/21 за позовом ОСОБА_1 , де однією із позовних вимог було визначення порядку користування земельною ділянкою пл.0,0663 га. На стадії підготовчого провадження згідно ухвали суду було призначено і в подальшому проведено судову земельно-технічну експертизу №37 від 09.09.2022 року, на вирішення експертизи було поставлено запитання: «Визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0663 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :15:016:0086 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з урахуванням договору про визначення розмір часток, що є спільною сумісною власністю та порядку користування земельною ділянкою від 01.02.2019 року».

За наслідками проведення експертизи було запропоновано 3 варіанти порядку користування спірною ділянкою. Найбільш прийнятним для сторін є варіант № 2 (додаток №4 до висновку № 37 від 09.09.2022 року), згідно якого: в користування ОСОБА_1 - 103 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в зелений колір); в користування ОСОБА_2 - 235 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір); в користування ОСОБА_3 - 235 кв.м. (додаток №4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в синій колір).

Встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_3 пл. 3 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в зелений колір із поперечними синіми лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування будинку та інженерних мереж ОСОБА_1 пл.8 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір із поперечними зеленими лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пл..23 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір із перехрещеними зеленими лініями);

встановити право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_3 для обслуговування частини будинку ОСОБА_1 пл. 20 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в синій колір із поперечними зеленими лініями). В спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишити ділянку пл. 90 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в червоний колір).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою пл. 0,0663 га. з кадастровим номером :15:016:0086 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 37 від 09.09.2022 року, виділивши: в користування ОСОБА_1 - 103 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в зелений колір.); в користування ОСОБА_2 - 235 кв.м. (додаток №4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір); в користування ОСОБА_3 235 кв.м. ( додаток №4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в синій колір).

Встановлено право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_1 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_3 пл.3 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в зелений колір із поперечними синіми лініями); встановлено право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування будинку та інженерних мереж ОСОБА_1 пл.8 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір із поперечними зеленими лініями); встановлено право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 для обслуговування інженерних мереж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пл..23 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір із перехрещеними зеленими лініями); встановлено право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці, що перебуває в користування ОСОБА_3 для обслуговування частини будинку ОСОБА_1 пл.. 20 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в синій колір із поперечним зеленими лініями).

В спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено ділянку пл. 90 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 №37 від 09.09.2022 року зафарбовано в червоний колір).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2023 року вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , який у поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0663 га з кадастровим номером :15:016:0086 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 1 (Додаток №3 до Висновку судової земельно-технічної експертизи № 37 від 09.09.2022 року).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зазначає, що він не був повідомлений судом про відкриття провадження у справі та її розгляд, а також рішення суду, яке прийнято за наслідками розгляду позову, відповідно, суд порушив його право на справедливий суд, оскільки він не зміг подати заперечення на позов, надати пояснення по суті спору, не навів обставини, які свідчать про порушення моїх прав в зв`язку з неповідомленням його про розгляд справи.

Прийняте рішення по визначенню порядку користування земельною ділянкою згідно варіанту №2 Висновку експерта створює йому значні перешкоди та проблеми, у використанні земельною ділянкою, так як в зоні сервітуту знаходиться велике дерево, яке повністю перекриває можливість використання ним сервітутною зоною та унеможливлює доступ до приладів обліку та каналізаційних мереж.

Відповідач вважає, що варіант розподілу земельної ділянки за варіантом № НОМЕР_1 (додаток №3 до висновку №37 від 09.09.2022) є прийнятним для всіх сторін варіантом, адже всі сторони будуть мати доступ до своїх домоволодінь, приладів обліку і комунікацій.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

У судове засідання до апеляційного суду зявився відповідач ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_2 до апеляційного суду не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, її інтереси в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Бибик В.А.

Відповідач ОСОБА_3 до апеляційного суду не з`явилась; про день, час і місце розгляду справи повідомлялася.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

З огляду на наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути цю справу за даною явкою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Бибик В.А., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.04.2001року є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_1 1/5 частина на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2019 року, та ОСОБА_3 2/5 частин на підставі договору дарування від 13.08.1997 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №540087 від 27.12.2012 року, вказаний будинок з надвірними будівлями розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0663 га. з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» із кадастровим номером :15:016:0086 .

Згідно договору про визначення розміру часток земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю та порядок користування від 01.02.2019 року, що був укладений співвласниками, визначений розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пл..0,0663 га. з кадастровим номером :15:016:0086 по АДРЕСА_1 , а саме: частка ОСОБА_2 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_3 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_5 (після набуття права власності ОСОБА_1 ) становить 1/5 частина.

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи №37 від 09.09.2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний варіант є найбільш прийнятним та не порушує права співвласників земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 15 та частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Частинами першою та другою статті 78 ЗК України, тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Частинами 3,4 статті 88 ЗК України встановлено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно із частинами 4,5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків встановлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користуванням власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав не має, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`ясень, що містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено місцевим судом, договором про визначення розміру часток земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю та порядок користування від 01.02.2019 року, що був укладений співвласниками, визначений розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку пл. 0,0663 га з кадастровим номером :15:016:0086 по АДРЕСА_1 , а саме: частка ОСОБА_2 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_3 становить 2/5 частини; частка ОСОБА_5 (після набуття права власності ОСОБА_1 ) становить 1/5 частина.

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Вказане підтверджується також тим, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 554/238/21 за позовом ОСОБА_1 , яка ухвалою Октябрського районного суду залишена без розгляду за заявою позивача, де однією із позовних вимог було визначення порядку користування земельною ділянкою пл. 0,0663 га. На стадії підготовчого провадження згідно ухвали суду було призначено і в подальшому проведено судову земельно-технічну експертизу №37 від 09.09.2022 року, на вирішення експертизи було поставлено запитання: «Визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0663 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :15:016:0086 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_2 з урахуванням договору про визначення розмір часток, що є спільною сумісною власністю та порядку користування земельною ділянкою від 01.02.2019 року».

За наслідками проведення судової земельно-технічної експертизи №37 від 09.09.2022 року запропоновано 3 варіанти порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до варіанту 2, запропонованого експертом та відповідно до якого позивачка просила визначити порядок користування земельною ділянкою, визначено в користування ОСОБА_1 - 103 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в зелений колір; в користування ОСОБА_2 - 235 кв.м. (додаток № 4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в жовтий колір); в користування ОСОБА_3 - 235 кв.м. (додаток №4 до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 37 від 09.09.2022 року зафарбовано в синій колір). Також встановлено право постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці .

Висновки експертизи є одним з засобів доказування (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності з висновком судової земельно-технічної експертизи від 09.09.2022 року № 37, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, за варіантом № 2 запропонованого судовим експертом.

Місцевий суд вірно вважав, що такий варіант поділу земельної ділянки враховує інтереси сторін, є справедливим з огляду на обставини та відносини, що склалися між сторонами, є пропорційним до їх часток у будинку, тому найбільш ефективно сприяє захисту прав та інтересів сторін. Порушень прав відповідачів у зв`язку з визначенням такого порядку користування земельною ділянкою судом не встановлено.

Посилання відповідача ОСОБА_1 , на те, що варіант № 1судової земельно-технічної експертизи №37 від 09.09.2022 року є більш прийнятним для нього, оскільки полегшує йому обслуговування земельної ділянки під вікнами його частини будинку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно 2 варіанту вказаної вище експертизи земельна ділянки під вікнами відповідача ОСОБА_1 виділена саме йому, а за 1 варіантом, вона виділяється позивачу ОСОБА_2 із встановленням земельного сервітуту для відповідача ОСОБА_1 для обслуговування інженерних мереж, що відповідно створює перешкоди, як позивачці так і відповідачу ОСОБА_1 та не є прийнятним.

Також є безпідставним посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в зоні сервітуту знаходиться велике дерево, яке повністю перекриває можливість використання ним сервітутною зоною та унеможливлює доступ до приладів обліку та каналізаційних мереж, оскільки жодних доказів на підтвердження цьому відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що він не отримав копії позовної заяви та ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі, оскільки конверт про повернення позову та ухвали, адресованої ОСОБА_1 , містить відмітку про повернення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що відповідно до ст. 128 ч. 6, ч. 8 п. 3 ЦПК України є належним повідомленням (а.с. 53).

З цих же підставі колегія суддів відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення його про день розгляду справи 05.06.2023 року, зважаючи на те, що конверт з повісткою про виклик адресований ОСОБА_1 на 05.06.2023 повернуто без вручення, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2023 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді О.І.Кузнєцова

Л.І.Пилипчук