Провадження № 2-др/161/83/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2024 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Гриня О.М.,
за участі секретаря судового засідання Жежерун Д.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-
Рішенням суду від 16 липня 2024 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради, про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 28 липня 2010 року з батьком задовольнити.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_4 за його місцем проживання.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Луцької міської ради, про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 28 липня 2010 року з матір`ю відмовлено.

22 липня 2024 року (згідно відмітки на конверті) представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримала та просили суд її задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні та в письмовому запереченні просили суд відмовити у стягнення судових витрат з відповідача, або зменшити їх розмір.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення, такого змісту.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Стороною позивача в якості доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу були надані наступні документи:

1) договір про надання професійної правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року;

2) ордер;

3) квитанція до прибуткового касового ордеру від 30 жовтня 2023 року на суму 10 400,00 грн.;

4) акт прийняття-передачі наданих послуг/професійної правничої допомоги від 22 липня 2024 року.

При цьому в акті зазначено здійснення адвокатом наступних дій:

-з`ясування фактичних обставин справи у клієнта, вивчення та правовий аналіз законодавства по даному питанню, укладення договору про надання правничої допомоги, 1 год 30 хв., вартість 1 200,00 грн.;

-підготовка, написання, подання, направлення позовної заяви, 7 год, вартість 5 600,00 грн.;

-здійснення представництва позивача під час розгляду справи №161/20631/23 у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, 4 год. 30 хв., вартість 3 600,00 грн.

Надаючи свою оцінку співмірності та обґрунтованості заявлених витрат, суд знаходить їх в цілому обґрунтованими, оскільки провадження у справі тривало значний проміжок часу, було проведено декілька судових засідань, здійснена значна кількість процесуальних дій, зокрема допити свідків та дитини. Сама справа є складною та вимагала значного часу на підготовку з боку адвоката.

Однак суд не може визнати обґрунтованими витрати позивача на «з`ясування фактичних обставин справи у клієнта, вивчення та правовий аналіз законодавства по даному питанню, укладення договору про надання правничої допомоги» оскільки конкретний зміст цих послуг не розкритий, а самі вони не передбачені у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Зважаючи на вищевикладене, суд зменшує належні позивачу витрати на професійну правничу допомогу та стягує їх у розмірі 8 000,00 грн., що буде відповідати критеріям, передбаченим ч.4 ст.137 ЦПК України.

При цьому суд не бере до уваги доводи сторони відповідача про скрутне матеріальне становище, оскільки такі не підтверджені достатніми, допустимими та належними доказами, зокрема відомостями про доходи, про розмір пенсії тощо. Крім того, за правилами ч.3 ст.137 ЦПК України, матеріальний стан сторони не впливає на визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так само є недоречними доводи відповідача про «штучний характер» первісного позову, оскільки між сторонами існував та існує спір стосовно місця проживання дитини, відповідач заперечувала первісний позов, подала зустрічний, наполягала на тому, щоб син проживав з нею, тому будь-яких ознак штучності первісного позову суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне додаткове рішення суду складено та підписано 30 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ