Справа № 640/7635/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

29 квітня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановив:

23 травня 2017 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 (далі: відповідач) з позовом про стягнення майнової шкоди в сумі 133 564 грн. та моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на завдання йому майнової та моральної шкоди внаслідок залиття 23.12.2016 відповідачем належної йому кв. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала посилаючись на недоведеність своєї вини у залитті квартири позивача. Вважає, що наданий позивачем Акт №206 від 26.12.2016 за його складання не у день залиття квартири, не фіксування комісією на фото пошкоджень, не підписання представником КП «ХТМ», який входив до складу комісії, не надання акту для ознайомлення та підписання мешканцям кв. АДРЕСА_2 є неналежним доказом. Також акт не містить вказівок на характер пошкоджень кв. АДРЕСА_3 , їх значущість та характер. Відповідач є власником кв. АДРЕСА_4 , що знаходиться на 4 поверсі, а квартира позивача №69 на 2 поверсі. Однак в акті №206 від 26.12.2016 пошкодження майна власників квартири розташованій на 3 поверсі, між квартирами відповідача та позивача, не вказані. Також 27.07.2016 нею з ПАТ «НАСК «Оранта» укладений договір серії УБ № 1146055 добровільного страхування житлового приміщення, предметом якого є кв. АДРЕСА_2 . За дотримання нею правил періодичності проведення огляду систем теплопостачання, підтримки радіаторів у належному стані, її вина в залитті відсутня. Залиття сталось в опалювальний сезон за перенавантаження мережі теплопостачання. Висновок №2643/04-17 від 10.04.2017 не може притятий судом в якості належного та достовірного доказу за проведення оцінки через 4 місяці після залиття, що не виключає можливості, як самостійного пошкодження майна позивачем, так і внаслідок залиття сусідом з третього поверху, спеціалістом оціночної діяльності, при обрахуванні втрат на ремонт виходячи з найдорожчих будівельних матеріалів, документи на підтвердження якості ремонту та цін будівельних матеріалів, використаних позивачем, не долучені.

Позивач, наполягаючи на позовних вимогах, зазначив, що чинним законодавством України вимога складання акту про залиття безпосереднього у день залиття не передбачена. Відсутність відповідача 26.12.2016 у її квартирі, унеможливило залучення відповідача до огляду його квартири та складання акту. Про наявність договору добровільного страхування квартири йому стало відомо лише після одержання відповіді на відзив, у зв`язку з чим, до страхової компанії він не звертався. Страхова сума передбачена договором 40 000 грн., недостатня для відшкодування спричинених йому збитків, тому саме відповідач має відповідати за завдану шкоду.

Правонаступник відповідача ОСОБА_2 , відзив на позовну заяву не подавала.

До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, відсутні підстави для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за їх відсутності, та за не подання правонаступником відзиву на позовну заяву, враховуючи згоду позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Позивач є власником кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 22.08.2003 р., витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно №1325017 від 26.08.2003, довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку за №196 від 04.04.2017.

Станом на 26.12.2016 кв. АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.06.2017.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Актом про смерть №91 від 18.02.2020, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2020.

06.03.2020 ОСОБА_2 звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

27.07.2016 ОСОБА_3 та НАСК «ОРАНТА» укладений Договір добровільного страхування майна та відповідальності власника (користувача) житлового приміщення, з наступними умовами: предметом договору є майнові інтереси, що не суперечить закону, пов`язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим майном, зазначеним у договорі, відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди третій особі, та/або її майну внаслідок пожежі і задимлення, що її супроводжує :включаючи виділення сажі корозійного газу) , включаючи необхідні та доцільні заходи із гасіння пожежі, вибуху, залиття в результаті витікання рідини з водопровідних, дренажних, каналізаційних, опалювальних систем і систем пожежогасіння, як що всі ці події відбулись у місці страхування; місце страхування АДРЕСА_6 ; страхова сума 56 000 грн., з яких 40 000 грн. житлове приміщення, 16 000 грн. рухоме майно, строк дії договору до 01.08.2017р.

23.12.2016 у кв. АДРЕСА_2 , звини власника квартири, трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення, внаслідок виходу з ладу радіатора опалення, що призвело до залиття кімнат, кухні, коридору, стелі, стін, підлоги, особистих речей власника кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом №206 від 26.12.2016.

Акт №206 від 26.12.2016 складено за участі інженера ділянки № НОМЕР_2 , майстра ділянки № НОМЕР_2 , майстра ВДС КП «ХТМ» та затверджений начальником дільниці №11, при цьому від підпису у акті відмовився майстер ВДС КП «ХТМ».

Як вбачається зі звіту про оцінку майна №2643/04-17 від 10.07.2017, сума збитку становить, завдана позивачу внаслідок залиття квартири, 133 564 грн.

З відповіді за №09-02-16 від 30.08.2018 вбачається, що 20.04.2024 НАС «ОРАНТА», згідно страхового акту за № 74552-20-м, №74551-20-м, відповідно до поданих заяв про страхове відшкодування, здійснено виплату страхового відшкодування відповідачу в сумі 6 358 грн., та власнику квартири АДРЕСА_7 в сумі 5 000 грн. На підтвердження заявлено надано копії страхових справ.

Згідно листа КП «ХТМ» №40-4048 від 07.09.2008, 23.12.2016 до міської диспетчерської служби «15-62» надійшло звернення від мешканців кв. АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 щодо течі радіатора у кв. АДРЕСА_4 та залиття теплоносієм із системи централізованого теплопостачання квартир, розташованих нижче квартири АДРЕСА_4 де відбувся порив радіатора. Враховуючи дані звернення, представниками КП «Харківські теплові меррежі» аварія локалізована. Скарги від мешканців буд. АДРЕСА_11 на недотримання власником квартири АДРЕСА_4 правил експлуатації та утримання житлового приміщення до КП «ХТМ» не надходили. Фіксування випадків перешкоджання власниками квартир житлових будинків профілактичному обслуговуванню системи теплопостачання будинків «КП «ХТМ» не передбачено. КП «ХТМ» вносило пропозиції балансоутримувачу будинку КП «Жилкомсервіс» щодо проведення поточного (капітального) ремонту внутрішньобудинкових мереж будинку АДРЕСА_11 .

Відповідно до листа КП «Жилкомсервіс» за №16325/07-05 від 01.10.2018, протягом 2015-2016 скарги та заяви від мешканців буд. АДРЕСА_11 щодо недотримання власником квартири АДРЕСА_4 правил експлуатації та утримання житлового приміщення до КП «Жилкомсервіс» не надходили, власник кв. АДРЕСА_4 не перешкоджав проведенню профілактичного обслуговування системи теплопостачання будинку. Мав місце недолік системи центрального опалення буд. АДРЕСА_11 у 2016, про складений акт №209 від 26.12.2016. За фактом аварії на дільниці №11 КП «Жилкомсервіс» складений акт №209 від 26.12.2016, який на підставі довіреності виданий за №777840 від 27.12.2016 ОСОБА_4 за фактом аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) у кв. АДРЕСА_2 . Не всі члени комісії та заінтересовані особи підписали акт про залиття внаслідок аварії, що трапилась на системи центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) у кв. АДРЕСА_2 . Від підпису відмовився майстер ОСОБА_5 , у КП «Жилкомсервіс» інформація про причину відмови від підпису представника КП «Харківські теплові мережі» акту 3209 від 26.12.2016 відсутня. Причиною залиття (аварії), що трапилась 23.12.2016 у системі центрального опалення у кв. АДРЕСА_2 став передчасний вихід з ладу радіатора опалення. КП «Жилкомсервіс» не має інформації стосовно настання аварії (залиття) з подібними причинами в районі АДРЕСА_11 протягом 2016-2017.

З листа КП «Харківські теплові мережі» №4/Б-8183/20/18 від 16.11.2018 вбачається, що аварійне відключення буд. АДРЕСА_11 за період 2016-2017 відбувалось з: 20-00 год. 18.10.2016 по 19-49 год. 21.10.2016. дефект труби; 00-20 год. 20.10.2016 до 17-00 20.10.2016, дефект труби; 19-40 год. 01.11.2016 по 02.11.2016, дефект трубопроводу на технічному поверсі; 15-00 год. 23.12.2016 по 17-00 год. 23.12.2016, дефект трубопроводу на технічному поверсі; 15-00 год. 04.02.2017 по 15-45 год. 04.02.2017, дефект внутрішньобудинкових мереж в кв. АДРЕСА_4 ; 23-00 год. 04.02.2017 по 03-00 год. 05.02.2017. дефект засувки у підпіллі житлового будинку. У зв`язку із дефектом трубопроводу на технічному поверсі житлового буд. АДРЕСА_11 23.12.2016 відбулось аварійне відключення будинку з 15 год. по 17 год.

Як вбачається з висновку експерта №24673/7418 від 30.03.2021 квартира АДРЕСА_1 має ознаки фізичного зносу конструктивних елементів, що характерні для залиття, що частково відповідає даним, зазначеним в актах про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення від 26.12.2016 за №206 та №209. За наявними вихідними даними встановити причину залиття кв. АДРЕСА_9 можливо лише за документами, підписаними відповідальними службовими особами КП «Жилкомсервіс», відповідно до яких цією причиною є дефект радіатора центрального опалення на кухні кв. АДРЕСА_12 , яка за наявними в наданих матеріалах документами, сталась в результаті передчасного виходу з ладу радіатора опалення. Причину виходу з ладу радіатора опалення (або інші можливі причини розгерметизації мережі опалення) 23.12.2016 на підставі наявних вихідних даних, встановити не надається можливим. Аварійна ситуація, пов`язана з розгерметизацією внутрішньо квартирної мережі опалення в кв. АДРЕСА_4 сталась 23.12.2016. того ж дня мало місце аварійне відключення системи опалення усього житлового будинку на технічному поверсі будинку. За наявними вихідними даними не надається можливим встановити, чи був причинно-наслідковий зв`язок між цими двома подіями, тобто чи мали місце незалежні від сторін у справі фактори. Причинний зв`язок між можливими подіями у кв. АДРЕСА_2 та залиття кв. АДРЕСА_1 , є. За даними актів №206 та №209 від 26.12.2016, внаслідок залиття кв. АДРЕСА_1 , у житлових кімнатах, кухні, коридорі ушкоджені (залиті водою) підлоги, стіни, стеля. За результатами натурального експертного обстеження характерні ознаки залиття мають підлоги квартири АДРЕСА_9 . Встановити причину виходу з ладу радіатору опалення у кв. АДРЕСА_2 не уявляється можливим з причин, вказаних в дослідженні. Розмір матеріального збитку внаслідок залиття кв. АДРЕСА_9 , яке мало місце 23.12.2016, що може бути визначений в межах даного висновку, приймається рівним вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення ушкоджень у зазначеній квартирі, що стались внаслідок залиття водою, складає 103 359 грн. Звіт про оцінку майна №2643/04-17 від 10.07.2017 відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки.

Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:

Щодо доведеності факту залиття квартири.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пунктах 8, 9 ч.2 ст.19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

За змістом положень ч.1 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах 1 та 2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України,передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Крім того, вказана норма матеріального права визначає загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно із ч.4, ч.5 ст.319 ЦК України,власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.151 ЖК України,громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Згідно з ч.3 ст.156 ЖК України, власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Відповідно до вимог ст.ст.177,179 ЖК України, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

При цьому, обов`язкового складення актів безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають.

Відповідно до ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Положеннями ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що наданий позивачем Акт №206 від 26.12.2016 про залиття квартири складений без таких порушень додатка № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що унеможливлюють його використання, як доказу вини відповідача у цій справі.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За таких обставин, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта №24673/7418 від 30.03.2021, а також наявність у відповідача на час залиття чинного договору страхування, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 58 717 грн.

При цьому, суд бере до уваги саме висновок експерта №24673/7418 від 30.03.2021, а не звіт про оцінку майна №2643/04-17 від 10.07.2017, за попередження експерта про кримінальну відповідальність.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Одночасно суд зазначає, що не вбачає підстав для допиту свідків, враховуючи, що рішення приймається за сукупності доказів, та відповідно рішення не може ґрунтуватися тільки на показаннях свідків.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача.

Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач посилався на душевні страждання та моральні переживання викликані залиття квартири. Зазначив, що затоплення квартири порушило звичайний, усталений спосіб життя його сім`ї, та за відсутності коштів на ремонт, вони вимушені проживати у квартирі, де відчувається сирість, вологість та запах плісені, де підняті стіни та підлога, що спричиняє дискомфорт та як наслідок постійні сварки з родиною та проблеми на роботі. Крім того, зважаючи на жахливий стан затопленої квартири, у нього порушився нормальній режим сну, внаслідок чого виріс рівень дратівливості, виникли складності в комунікації з сусідами, оскільки вони завжди при безпосередній зустрічі акцентують увагу на питанні проведення ремонтних робіт у квартирі, що є для нього нестерпним, та нагадують про скрутне матеріальне становище, викликає моральній дискомфорт.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Жодних доказів на спростування завдання моральної шкоди відповідач також не надав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

За сплатою позивачем судового збору в сумі 4 655, 84 грн., часткового задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 956, 03 грн.

Щодо інших витрат позивача.

Відповідно до положень ч.1, п.1, п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при розгляді даної справи поніс витрати пов`язані із виконанням судового доручення, зокрема, з перекладу документів в сумі 10 316 грн. та поштового відправлення кореспонденції в сумі 550 грн.

З огляду на понесені позивачем витрати, необхідні для розгляду справи, що підтверджується відповідними квитанціями, з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 866 грн.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами.

Керуючись ст. ст. 12,13, 19, 81,141, 247, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 58 717 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн., моральну шкоду в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 956 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 03 коп. та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 10 866 (десять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн.

В іншій частині позову,- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_13 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_14 ).

Повне судове рішення складене 29.04.2024.

Суддя Н.В. Єфіменко