Провадження № 2-о/638/93/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

секретаря Суслової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмська міська рада Харківської області, про встановлення факту належності будинку на праві власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання від 07.06.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори, реєстровий № 261.

В обґрунтування заяви зазначає, що 07 червня 1988 року між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмовий договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Зелінською Т.І. та зареєстрований за № 2618.

10 червня 1988 року право власності заявника на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано в Ізюмському БТІ на підставі вищезазначеного договору, про що внесена запис у реєстраційну книгу за № 4039.

Згідно договору, укладеного з ОСОБА_2 , вона передає ОСОБА_1 у власність житловий будинок з надвірними будівлями, належний їй на праві власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а заявник зобов`язувався її довічно повністю утримувати, надавши одну кімнату в цьому будинку для її проживання.

З моменту укладення вищезазначеного договору і по теперішній час, заявник проживає в цьому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 13.05.2000 року офіційно зареєструвала місце проживання за вищезазначеною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відчужувач, ОСОБА_2

21 січня 2019 року обтяження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони на нерухоме майно, яке виникло на підставі договору довічного утримання - серія та номер 2618, виданий 07.06.1988 року Ізюмською державною нотаріальною конторою, було погашено/знято, про що 23.01.2019 р. внесено відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згодом заявник зробила Технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та звернулася з заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації свого права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить мені на праві власності, відповідно до письмового, нотаріально посвідченого Договору довічного утримання реєстраційний номер 2618 від 07.06.1988 року, але Державним реєстратором прав на нерухоме майно винесено рішення № 69648470 від 09 жовтня 2023 р. про відмову в проведенні реєстраційної дії, в зв`язку з тим, що вищезазначений Договір має технічну помилку. Так нотаріусом при укладенні цього договору помилково було вказано адресу житлового будинку - АДРЕСА_1 , замість правильної адреси - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2024 залучено до участі у справі заінтересовану особу - Ізюмську міську раду Харківської області.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Представники заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, про час, дату, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Суд, дослідивши зібрані по справі матеріали та докази, дійшов висновку, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

07.06.1988 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Зелінською Т.І. та зареєстрований за № 2618

Згідно п.1 договору ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 594 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташоване: житлова будівля під літерою А-ІЖ, житлова площа якого складає 36,3кв.м., а також господарські споруди: ОСОБА_3 , вбиральня В, гараж, сарай Є.

Відповідно до п.4 договору ОСОБА_1 зобов`язується довічно повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечуючи її одягом, харчуванням, доглядом, необхідною допомогою і зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні одну житлову кімнату.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відчужувач, ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1

21 січня 2019 року обтяження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони на нерухоме майно, яке виникло на підставі договору довічного утримання - серія та номер 2618, виданий 07.06.1988 року Ізюмською державною нотаріальною конторою, було погашено/знято, про що 23.01.2019 р. внесено відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний на замовлення ОСОБА_1 , загальна площа приміщень складає 63,1кв.м.; житлова площа приміщень - 36,3 кв.м.; нежитлова площа - 26,8кв.м.; кількість житлових кімнат - 3; площа забудови - 87,3кв.м.; кількість поверхів - 1; загальна площа будівлі - 63,1кв.м.

Також згідно вказаного технічного паспорту, загальна площа земельної ділянки складає 594кв.м.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 було винесено рішення № 69648470 від 09 жовтня 2023 р. про відмову в проведенні реєстраційної дії, в зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, з аналізу змісту наданих доказів можна зробити висновок, що заявнику належить саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 293ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмська міська рада Харківської області, про встановлення факту належності будинку на праві власності - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання від 07.06.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори, реєстровий № 261.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов