КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/10319/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючий - Євграфова Є. П. (суддя-доповідач),

судді - Желепа О. В., Мазурик О. Ф.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі:

представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Любаренко І. О.,

представника стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» Адаменко О. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Любаренка Ігоря Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області

у складі судді Ковбель М. М.

від 13 березня 2024 року

у цивільній справі № 362/6544/23 Васильківського міськрайонного суду Київської області

за скаргою ОСОБА_1

заінтересовані особи: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

на протиправні дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на протиправні дії державного виконавця, зазначаючи, що в провадженні державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ Бойко Т. О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №2/1008/2330/12, виданого 20 лютого 2013 року.

21 серпня 2023 року ОСОБА_1 , як особою яка перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), в рамках даного виконавчого провадження було подано заяву про зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» .

Поряд з тим, на день подачі скарги до суду, відповіді на подану заяву про зупинення виконавчого провадження скаржник так і не отримав, постанову про зупинення виконавчого провадження винесено не було.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити скаргу та зобов`язати державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ Бойко Т. О. зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, з виконання виконавчого листа, виданого 20.02.2013 року, копію постанови про зупинення виконавчого провадження направити за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Любаренко І. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апелянт вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що пряме положення ч.1п.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» не є обов`язковим; вважає, що судом було проігноровано роз`яснення Міністерства юстиції щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, за яким боржник є військовослужбовцем, адже отримавши інформацію про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та встановивши, що згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе, державний виконавець в порушення п. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» не зупинив провадження вчинення виконавчих дій, шляхом винесення відповідної постанови.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Любаренко І. О. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представника ПАТ «Державний ощадний банк України» Адаменко О.М. проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Інші учасники справ в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своє неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Любаренка І. О., представника ПАТ «Державний ощадний банк України» Адаменка О. М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2012 року у справі №1008/5990/12 (№2/1008/2330/12) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 2591038 (два мільйона п`ятсот дев`яносто одна тисяча тридцять вісім) гривень 76 коп.

Постановою державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання зазначеного вище судового рішення.

З довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 25.07.2022 року № 86, слідує, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 26.02.2022 року.

Судом встановлено, що 21.08.2023 року боржник подав до виконавчої служби заяву, в якій у зв`язку з проходженням військової служби до державного виконавця висувалася вимога про зупинення виконавчих дій у вказаному вище виконавчому провадженні.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її недоведеності існування підстав для зупинення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 447 ЦПК України розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

З аналізу наведеної правової норми випливає, що існує три умови, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; або

2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; чи

3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми права дає підстави для висновку, що у цьому випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. Відповідно, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або», законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби (правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 120/875/230, провадження № К/990/15420/23)

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні НОМЕР_2 стягуються грошові кошти з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» (грошове зобов`язання) на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2012 року.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2 не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідно до умов проходження ОСОБА_1 військової служби абсолютно немає можливості вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Само по собі проходження військової служби за призовом під час мобілізації не є достатньою умовою відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» для вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження, висновків суду не спростовують.Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Любаренка Ігоря Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складений 05 червня 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

О. Ф. Мазурик

О. В. Желепа