Провадження № 2/357/444/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулася до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») з даним позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.

26.10.2023 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/13122/23 ОСОБА_2 , тобто Відповідача по даній справі, було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Судове рішення набрало законної сили 28.11.2023 року.

Позивач була потерпілим в указаному кримінальному провадженні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Указаним судовим рішенням було встановлено, що 19.02.2023, приблизно о 09 год. 00 хв, ОСОБА_2 прийшов до павільйону АДРЕСА_1 , де знаходилась потерпіла ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 .В подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, дістав зі своєї куртки газовий балончик «ТЕРЕН-4» та забризкав хімічною речовиною в обличчя потерпілої ОСОБА_1 . В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 року мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

У зв`язку із указаними діями Відповідача Позивач зазнала моральної шкоди, розмір якої вона оцінює у 50000,00 гривень.

Наявність моральної шкоди він обґрунтовує наступним. У зв`язку з ушкодженням здоров`я їй було завдано фізичного болю та душевних страждань, які пов`язані із погіршенням зору, порушенням звичного способу життя та зверненням за медичною допомогою, неможливістю здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на викладене Позивач просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

30.01.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 14).

До канцелярії суду представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній частково визнав позовні вимоги а частині стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000,00 гривень. Проти задоволення позовних вимог у іншій частині заперечував. Зазначив, що на його думку заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, та таким, що не відповідає засадам розумності та справедливості (а.с. 43-45).

До канцелярії суду представником Позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву та заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а.с. 38-39, 49).

06.03.2024 року та 11.04.2024 року судові засідання було відкладено за клопотанням представників сторін (а.с. 19, 23, 32).

28.05.2024 року у судове засідання Позивач/її представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 33, 36). До канцелярії суду представником Позивача подано клопотання про розгляд даної справи без участі сторони Позивача (а.с. 55).

28.05.2024 року у судове засідання Відповідач/його представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 33). До канцелярії суду представником Відповідача подано клопотання про розгляд даної справи без участі сторони Відповідача (а.с. 48).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

26.10.2023 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/13122/23 ОСОБА_2 , тобто Відповідача по даній справі, було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (а.с. 6-7).

Судове рішення набрало законної сили 28.11.2023 року.

Позивач була потерпілим в указаному кримінальному провадженні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Указаним судовим рішенням було встановлено, що 19.02.2023, приблизно о 09 год. 00 хв, ОСОБА_2 прийшов до павільйону АДРЕСА_1 , де знаходилась потерпіла ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 .В подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, дістав зі своєї куртки газовий балончик «ТЕРЕН-4» та забризкав хімічною речовиною в обличчя потерпілої ОСОБА_1 . В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 року мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Наявними матеріалах справи підтверджується факт звернення Позивача до закладів охорони здоров`я, через хімічний та термальний опік очей, а також надання їй відповідної медичної допомоги (а.с. 50, зворот, 51, 53, 54)

Відповідач, через свого представника, визнав факт заподіяння ним Позивачу моральної шкоди та визнав позовні вимоги до себе частково - в розмірі 4000,00 гривень.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти.

У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Висновки суду.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.

Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, указано, що моральна шкода це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 року) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок фізичних чи моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Згідно з пунктом 9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що Позивач внаслідок вчинення Відповідачем кримінального проступку зазнала моральних переживань, які були викликані тим, що вона зазнала травмувань, через що вимушена була звертатися за медичною допомогою та проходити відповідне лікування, внаслідок чого змінився звичайний ритм її життя, що погано відобразилося на її моральному стані.

Утім, суд ураховує, що Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що вона втратила можливість здійснювати підприємницьку діяльність і як наслідок матеріальний дохід.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із Відповідача на користь Позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме - в розмірі 20000,00 гривень, оскільки виходячи із доведених Позивачем обставин, дана сума є достатньою та співмірною із понесеними нею моральними стражданнями.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки Позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено, то з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 гривень (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 03.06.2024 року.

Суддя В. П. Цукуров