РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1064/24

2/609/442/2024

04 вересня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Шумської об`єднаної громади територіальної громади в особі Шумської міської ради,

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Шумської об`єднаної громади територіальної громади в особі Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 .

2. Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із:

- права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131483 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року. Після її смерті відкрилась спадщини на належне її майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із:

- права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131482 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року.

Позивач звертався у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак її було відмовлено, оскільки втрачені оригінали правовстановлюючих документів по справі, а саме сертифікати на право на земельні частки (пай).

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 .

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 04 вересня 2024 року.

4. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

7. Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_1 від 23.05.2024 року р., що видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

8. Згідно свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_2 від 18.03.2008 року, що видане Шпиколосівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

9. Померлій ОСОБА_2 належало майно, що складається із:

- права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131483 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року.

10. Померлому ОСОБА_3 належало майно, що складається із:

- права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131482 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року.

11. Відповідно до листа-інформації виданого державним кадастровим реєстратором вказується, що ОСОБА_2 була включена в списки на паювання по СС «ім.Шевченка» за № 357 від 04.02.1997 року та одержала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131483, який перебуває у колективній власності СС «ім.Шевченка» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах.

12. Також, відповідно до листа-інформації виданого державним кадастровим реєстратором вказується, що ОСОБА_3 був включений в списки на паювання по СС «ім.Шевченка» за № 356 від 04.02.1997 року та одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131482, який перебуває у колективній власності СС «ім.Шевченка» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах.

13. Судом було встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131483, який виданий на ім`я ОСОБА_2 та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131482, що виданий на ім`я ОСОБА_3 , були втрачені, вищевказане слідує із оголошення розміщеному в газеті «Новини Шумщини».

12. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_3 являються батьками позивача, що стверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 1995 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.02.1978 року.

13. Із довідки № 106/01-03/06 від 27.06.2024 року виданої Кременецькою міською радою Тернопільської області та акту обстеження від 10.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали без реєстрації з 27.11.1998 року по дату їхньої смерті разом із дочкою ОСОБА_1 по адресі: АДРЕСА_1 , що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину, вступила в управлінням спадковим майном, що належало померлим у відповідності до ст. 549 ЦК України (редакція 1963 року) та ст. 1268 ЦК України.

14. Своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2024 року державний нотаріус Кременецької державної нотаріальної контори Віталій Остапчук відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

V. Оцінка Суду.

15. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

16. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

17. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

18. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

19. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

20. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

21. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

22. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

23. Суд звертає увагу, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадщина відкрилась під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, відповідно до статті 549 якого, передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, що мало місце в даних правовідносинах.

24. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

25. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

26. За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, статтей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

27. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

28. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

29. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК УРСР), чинної на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

30. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

31. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім`я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов`язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім`я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

Відтак, ОСОБА_1 , в силу положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , оскільки після її смерті вступила в управління та володіння спадковим майном.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

32. Відповідно до п.п. 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

33. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

34. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

35. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

36. Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

37. Згідно із ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини.

38. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04 2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

39. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05. 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11).

40. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

41. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

42. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

43. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

44. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

45. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

46. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

47. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

48. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

49. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

50. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

51. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

52. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

53. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на земельні частки (пай) в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

54. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельні частки (пай) не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

55. Позивачем при подачі позову було сплачено 1 211 грн. 20 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1233, 1235, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 200, 206 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року), суд

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Шумської міської ради (місце знаходження: м. Шумськ, вул. Українська, 59, ) про визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається із: права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131483 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року; права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СС «ім.Шевченка» Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в розмірі 2,05 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0131482 виданого Шумською РДА 04.02.1997 року.

3. Не застосовувати до відповідача Шумської об`єднаної громади територіальної громади в особі Шумської міської ради вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 04 вересня 2024 року.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ