Справа № 159/2503/24
Провадження № 2/159/870/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Щесюк Н.Й., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голобської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування -,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника звернулася в суд з позовом до Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 яка поимерла 14.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Голоби Ковельського району померла ОСОБА_3 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 на належний останній житловий будинок з надмірними спорудами АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, проте не оформила спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_2 між спадкоємцями останньої, позивачу на праві приватної власності перейшов житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Позивач, яка є спадкоємцем ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відсутні правовстановлюючи документи на цей будинок . Вважає, що його право підлягає захисту на підставі ст.328 ЦПК України, а також прав в порядку спадкування передбачених ст.ст.1216, 1261,1268, ЦК України.

Позовна заява надійшла до суду 17.04.2024.

Ухвалою судді від 19.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.04.2024. Окрім цього, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, цією ухвалою витребувано докази.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак попередньо подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Представник Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області в підтотовче судове засідання не з`явились, зокрема подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України .

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як зазначено в абз.3 п.24 ПВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.4 ст.12, ч.1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.08.2016 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження позивача вбачається

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.12.2023 року яке видано повторно ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті в управління спадковим майном з 07.01.1997 року вступила ОСОБА_2 що підтверджується довідкою Голобської селищної ради.

Щодо визнання прав власності на будинок із посиланням на спадкування суд керується вимогами закону, що діяло на час відкриття спадщини, а саме станом на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так ст. 524 ЦК УРСР 1963р. визначені підстави спадкоємства, а саме спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Із заповіту ОСОБА_3 зареєстрованому в реєстрі № 37 вбачається що спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка й прийняла спадщину, проте не оформила спадкових прав що підтверджується постановою приватного нотаріуса Олейнікової Оксани Віталіївни, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витребуваної судом копії спадкової справи у приватного нотаріуса Олейнікової Оксани Віталіївни , заведеної після смерті ОСОБА_2 вбачається що ОСОБА_1 прийняла спадщину від померлої.

Факт прийняття спадщини позивачем підтверджений договором про поділ спадкового майна від 20.03.2024 року та постановою нотаріуса ОСОБА_4 та ніким не оспорюється

В ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. вказано, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, для прийняття спадщини позивач повинен отримати статус спадкоємця за законом.

Спадкоємці за законом визначені ст.529-533 ЦК УРСР 1963р.

Судом встановлено, що в даному випадку має місце спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на належне позивачу майно.

В той же час, відсутність державної реєстрації права власності на майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Суд переконався, що спадкодавець правомірно набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , тому це майно входить до складу спадкової маси.

Відповідно до довідки Голобської селищної ради № 04.04.2024 року будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 на праві приватної власності належав ОСОБА_3 , рік побудови 1949.

Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно.

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування, а тому позов підлягає до задоволення.

Постановою приватного нотаріуса від 20.03.2024 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відсутні правовстановлюючи документи на цей будинок .

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

У п. 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 5.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449.

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право позивача на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж висновку дійшов ВС Постанова від 10 жовтня 2018 року у справі№557/1209/16-ц.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, наявний виготовлений технічний паспорт, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача ОСОБА_1 в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок та господарські споруди АДРЕСА_1 областів порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.06.2024 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН