КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/154/21 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Василенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавета Володимирівна про визнання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

В січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 846 000 грн. 00 коп. забезпечувального платежу за Попереднім Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 жовтня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довіреності та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:030:0132, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 2257.

Відповідно до п. 1 Попереднього договору, сторони зобов`язалися у строк до 29 грудня 2020 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки на умовах встановлених цим договором.

Відповідно до п. 4 Попереднього договору, Продавець з моменту укладення цього договору зобов`язується не відчужувати вказане нерухоме майно іншим особам.

Відповідно до п. 5 Попереднього договору, у забезпечення виконання своїх обов`язків, Покупець сплатив представнику Продавця забезпечувальний платіж в розмірі 432 000 грн. 00 коп., еквівалент якої 15 000 доларів США.

Факт надходження суми забезпечувального платежу до Продавця сторони підтверджують своїми підписами під цим договором.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 29.10.2020 між нею, в інтересах та від імені якої діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що договір було укладено під впливом обману, за зловмисною домовленістю її представника ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , а тому не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 423 000 грн. 00 коп. авансового платежу та судовий збір в розмірі 4230 грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавета Володимирівна про визнання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що надані ОСОБА_1 інші попередні договори, укладені від її імені ОСОБА_3 щодо того ж предмету попереднього договору, але з іншими Покупцями, спростовує посилання на неможливість відслідковування укладення її довірителем договорів та використання довіреності.

Зазначив, що зустрічний позов не містить доказів відкликання довіреності/припинення її дії з підстав укладення власником ОСОБА_1 08.12.2020 основного договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Вчинений представником правочин, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, а також враховуючи презумпцію правомірності правочину (довіреності), відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на вчинення оспорюваного попереднього договору купівлі-продажу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в квітні 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, про задоволення зустрічного позову.

Вважає рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ОСОБА_3 не повідомляв її про намір укладення попереднього договору на визначених умовах та не передав одержані за ним кошти, проте з`ясування таких обставин неможливо, оскільки за тиждень після укладення вказаного договору ОСОБА_3 помер.

Вважає, що позивач за первісним договором та ОСОБА_3 під час укладання оспорюваного попереднього договору діяли за зловмисною домовленістю, спрямованою на отримання ОСОБА_3 коштів, внесених в якості завдатку, а ОСОБА_2 - отримання від ОСОБА_1 відшкодування за порушення умов договору в розмірі подвійному від розміру завдатку.

Вказує, що про обставини зловмисної домовленості свідчить відсутність у ОСОБА_2 розписки продавця (повіреного ОСОБА_3 ) про отримання коштів у розмірі 1500 доларів США, а також інших доказів, що підтверджують факт передачі коштів продавцю та виконання вимог п. 5 Попереднього договору. А факт проставлення підпису в передньому договорі є сумнівним доказом отримання такої суми без додаткових доказів та гарантій.

Зазначає, що якби ОСОБА_2 вчасно попередив її про укладений попередній договір з її довіреною особою, то вона виконала б всі умови.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Правом на надання відзиву сторони не скористались.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні адвокат Шумило Н.М. представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Адвокат Сініченко І.С. представник ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Тернюк Є.В. в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явились судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належіть залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін враховуючи наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої 02 липня 2020 року та зареєстрованої за № 1249 приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є.В., та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:030:0132, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 2257.

Відповідно до п. 1 Попереднього договору, сторони зобов`язалися у строк до 29 грудня 2020 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки на умовах встановлених цим договором.

Відповідно до п. 4 Попереднього договору, Продавець з моменту укладення цього договору зобов`язується не відчужувати вказане нерухоме майно іншим особам.

Відповідно до п. 5 Попереднього договору, у забезпечення виконання своїх обов`язків, Покупець сплатив представнику Продавця забезпечувальний платіж в розмірі 432 000 грн. 00 коп., еквівалент якої 15 000 доларів США. Факт надходження суми забезпечувального платежу до Продавця Сторони підтверджують своїми підписами під цим договором.

Пунктом 6 Попереднього договору засвідчено, що на виконання своїх зобов`язань, сторони в термін до 29 грудня 2020 року до 17 год. 00 хв. зустрічаються в приміщенні, що є робочим місцем будь-якого приватного нотаріуса Київської області або державної нотаріальної контори Київської області.

Фактом, підтверджуючим готовність продавця до укладення та підписання договорів купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, буде наявність всіх необхідних документів для відчуження вищевказаного майна, які будуть передані відповідному нотаріусу у відповідний день визначений в п. 6.

Фактом, підтверджуючим готовність покупця до повного розрахунку та підписання договорів купівлі-продажу, буде присутність у день визначений п. 6 у відповідного нотаріуса.

Відповідно до п. 7 попереднього договору, сторони визнають, що у випадку, якщо невиконання умов цього договору станеться з вини продавця, то останній зобов`язується повернути забезпечувальний платіж покупцю у подвійному розмірі.

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 пропозицію укладення 29 грудня 2020 року основного договору купівлі-продажу, яка була отримана нею 29 грудня 2020 року о 13:51:20. Даний факт ОСОБА_1 також визнала у відзиві від 08 лютого 2021 року.

Матеріалами справи встановлено, що згідно із заявою ОСОБА_2 від 29 грудня 2020 року, та свідоцтва від 29 грудня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2173, ОСОБА_2 знаходився у приміщенні нотаріуса 29 грудня 2020 року о 09 год. 00 хв., що є робочим місцем приватного нотаріуса Київської області Тернюк Є.В., для укладання основного договору.

Вказаним діями ОСОБА_2 підтвердив виконання п. 6 Попереднього договору, тобто готовність до повного розрахунку та підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Матеріалами справи встановлено, що у визначений в попередньому договорі строк, основний договір не було укладено.

Крім того відомо, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 продала земельну ділянку кадастровий номер :01:030:0132, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 2586.

Відчуження предмету попереднього договору третій особі в період дії зобов`язання також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка № 239478547 від 30 грудня 2020 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

За змістом статті 230 ЦК України правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 489/3570/16-ц аналіз статті 230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення; тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо).

В постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 910/18600/19 вказано, що при вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. Отже, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріальної посвідченої довіреності, маючи певні повноваження щодо укладення попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від імені ОСОБА_1 так і отримання коштів за зазначеним договором.

Доказів зловмисності дій ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 , та/або злого умислу з їх боку направленого на порушення права ОСОБА_1 , суду не надано.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку при розгляді даної справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо підтвердження обману, не повідомлення ОСОБА_3 про намір укладення попереднього договору на визначених умовах та не передачу коштів апелянту.

Взаємовідносини з представництва урегульовані нормами ЦК України. Особа яка встановила певні порушення її прав з боку представника має певні можливості щодо захисту своїх прав.

ОСОБА_1 отримавши інформацію від ОСОБА_2 , щодо укладення основного договору, на зазначену обставину у 2020 році не зреагувала і тільки у лютому 2021 року отримавши позов ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов про визнання договору недійсним.

Апелянт не довела, а суд на підставі наданих нею доказів не встановив зловмисної домовленості ОСОБА_3 з ОСОБА_2 з метою отримання від ОСОБА_1 відшкодування за порушення умов договору у подвійному розмірі завдатку.

Відсутність у ОСОБА_2 розписки повіреного ОСОБА_3 про отримання коштів у розмірі 15000 доларів США, а також інших доказів, що підтверджують факт передачі коштів продавцю та виконання вимог п. 5 Попереднього договору не є доказом зловмисної домовленості та спростовується п. 5 попереднього договору.

Згідно із зазначеним пунктому забезпечення виконання своїх обов`язків, Покупець - ОСОБА_2 сплатив представнику Продавця - ОСОБА_3 забезпечувальний платіж в розмірі 432 000 грн. 00 коп., еквівалент якої 15 000 доларів США.

Факт надходження суми забезпечувального платежу до Продавця сторони підтверджують своїми підписами під цим договором.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами обставин, викладених в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 червня 2024 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко