Справа № 283/1318/23
Провадження №2/283/30/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нікушиної Валерії Сергіївни (в режимі ВКЗ), представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Косенко Наталії Юріївни (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині матеріали об`єднаної цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 представник позивача адвокат Нікушина В.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1079121 від 23.05.2023, звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в обґрунтування якої зазначила, що 08.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2022 шлюб між сторонами було розірвано.

За час спільного проживання на підставі Договору купівлі-продажу від 22.07.2014, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., сторонами було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м.

Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору щодо розподілу майна, однак спір неможливо врегулювати у досудовому порядку.

Таким чином, позивач просить визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

17.10.2023 представником відповідача адвокатом Косенко Н.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1458799 від 13.09.2023, подано до Малинського районного суду Житомирської області зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності. Заява обґрунтована тим, що згідно з Договором купівлі-продажу від 22.07.2014, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., ОСОБА_2 було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Даний правочин було укладено під час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_1

16.11.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Вже понад п`ять років утриманням спірного домоволодіння займається виключно ОСОБА_2 . Усі матеріальні витрати та ремонтні роботи на підтримання функціонування будинку здійснюються також виключно ОСОБА_2 . Очевидно, що ОСОБА_1 не цікаве спірне домоволодіння. Усі витрати за оплату комунальних послуг ОСОБА_2 також несе самостійно.

ОСОБА_2 зазначає, що вона не заперечує щодо розподілу будинку по рівних частинах, як спільного майна подружжя, проте вважає за доцільне виплатити ОСОБА_1 компенсацію частини вартості спільного майна та залишення даного будинку у користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, представник відповідача за первісним позовом просить в порядку поділу спільного майна подружжя залишити у приватній власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на частину вказаного домоволодіння, з присудженням йому грошової компенсаціїу розмірі 17115,00 грн.

Ухвалою суду від 29.02.2024 постановлено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Нікушиною В.С. подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , в якому представник зазначила, що запропонований ОСОБА_2 порядок поділу майна з присудженням ОСОБА_1 грошової компенсації не відповідає інтересам останнього. Тому ОСОБА_1 наполягає на здійсненні поділу майна в частині житлового будинку.

Представник позивача адвокат Нікушина В.С. (в режимі ВКЗ) позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідачаадвокат ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ) заперечила щодо позовних вимог ОСОБА_1 , просила відмовити у їх задоволенні, а також задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви, поданої ОСОБА_2 17.10.2023.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Встановлено, що 08.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис за №972. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно (а.с.11). Після реєстрації шлюбу відповідач за первісним позовом змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 22.07.2014, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., зареєстрованого реєстрі за №1-911, ОСОБА_7 купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Житловий будинок має наступні характеристики: житлова площа 20,6 кв.м., загальна площа 51,9 кв.м.; складові частини: веранда «а», сарай «Б», туалет «Г», огорожа №1, ворота №2, криниця «К» (а.с.61-62). Право власності за ОСОБА_7 на домоволодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з номером запису про право власності 6412799, що підтверджується витягом з ДРРП індексний номер 24553741 (а.с.63) та інформацією з ДРРП індексний номер 332565299 від 17.05.2023(а.с.12).

Матеріали справи містять технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовлений 20.06.2013 Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації (а.с.64-67).

На замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_8 виготовлено Звіт №1-67/23 про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Згідно з даними звіту вартість майна складає 34230,00 грн. (а.с.68-69).

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.09.2023, оціночна вартість житлового будинку становить 307159,20 грн., оціночна вартість земельної ділянки 279235,64 грн. (а.с.70-71).

ОСОБА_2 перераховано на рахунок ТУ ДСА в Житомирській області грошову компенсацію згідно з ч.5 ст.71 СК України у розмірі 17115,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 (а.с.72).

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст.12, ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятоїстатті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентуєтьсяст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено устатті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2ст.364 ЦК України).

Частинами 1, 2ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, є майно незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбанні чи внесенні грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Разом з тим, пунктом 22 вказаної постанови Пленуму визначено, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що в період шлюбу придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

На даний час вищезазначене домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_2 .

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК). За змістом ч. 4 ст. 71 СК присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК.

У пп. 1 3 ч. 1 ст. 365 ЦК передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Отже, судом встановлено, що спірне майно, а саме будинок, є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача, в силу закону частки сторін у спірному майні є рівними, відповідач за зустрічним позовом не погоджується на грошову компенсацію, отже підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Обраний судом порядок поділу майна подружжя не суперечитиме принципу пропорційності та не порушуватиме баланс приватних інтересів.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви відмовлено, то у такому разі ОСОБА_9 необхідно повернути грошову компенсацію частини вартості будинку, яка була нею сплачена у розмірі 17115,00 грн. та перебуває на депозитному рахунку ТУ ДСА в Житомирській області.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 319ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 проподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., під АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя шляхом залишення у власності ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., під АДРЕСА_1 та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 з присудженям останньому грошової компенсації у розмірі 17 115 грн. (сімнадцять тисяч сто пятнадцять гривень) відмовити.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти - грошову компенсацію частини вартості житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 17115 (сімнадцять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок, які знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, , внесені від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 27 вересня 2023 року через АТ КБ «ПриватБанк», з призначенням платежу: внесення грошової компенсації (ч.5 ст.71 СК), позивач ОСОБА_2 , справа №283/1318/23.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 червня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_3 .

Суддя: О. М. Саланда