ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 липня 2024 року

м. Харків

справа № 953/8733/21

провадження № 22-ц/818/170/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна, про скасування рішення, визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинення дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2023 року, ухвалене суддею Шаренко С.Л.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна, в якому просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна (індексний номер рішення: 57179676), яким 1-кімнатна квартира АДРЕСА_1 змінена на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м., по АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 40579468, реєстраційний номер об 'єкта нерухомого майна 101);

- припинити право власності та визнати недійсним Договір дарування від 30.03.2021 (серія та номер: 1037) нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталією Олександрівною індексний номер рішення: 57375877);

- зобов`язати ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), здійснити за власний рахунок перебудову фасаду 1-го поверху в літ. «А-12» по АДРЕСА_2 де розміщується квартира АДРЕСА_3 привівши його у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме у відповідність до технічного паспорта від 18.01.2021 виготовленого ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа № 88), шляхом знесення самочинно збудованої вхідної групи та відновлення демонтованого підвіконного блоку, а також огороджувальних конструкцій балкону;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір на користь Харківської міської ради.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що під час проведення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою, Інспекцією з благоустрою, на підставі колективного звернення мешканців від 11.03.2020 та направлення для проведення перевірки благоустрою міста Харкова № 260-Н від 30.03.2020, було здійснено перевірку благоустрою міста Харкова за адресою АДРЕСА_2 . Під час перевірки встановлено, що об`єкт (елемент) благоустрою являє собою фасад багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , на якому на рівні 1-го поверху проведені роботи з реконструкції фасаду квартири АДРЕСА_3 .

Актом перевірки благоустрою міста Харкова № 425-А від 11.05.2021, встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою м. Харкова, а саме: проведення робіт з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» житлової будівлі, шляхом демонтажу огороджувальної конструкції балкону зазначених приміщень, влаштовано окремий вхід з влаштуванням вхідної групи, що виступає за прибудинкову територію. Окрім цього, здійснено втручання в несуче -огороджувальну конструкцію будинку шляхом демонтажу підвіконного блоку з подальшим влаштуванням входу до кімнати. В результаті проведеної реконструкції змінився зовнішній вид об`єкту благоустрою - фасаду будинку та було змінено геометричні розміри об`єкту благоустрою, який було спроектовано за архітектурно-планувальними завданнями та носить системний характер єдиний для всього будинку. Влаштування окремого входу замість балкону не відповідає чинним будівельним нормам і правилам та проведено без декларативно- дозвільних документів, під час перевірки не представлено паспорт ропорядження.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація, щодо права власності або користування земельною ділянкою де розташовуються нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» за адресою АДРЕСА_2 . Виходячи з наведеного, багатоповерховий житловий будинок по АДРЕСА_2 розташований на землі комунальної форми власності.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 (інвентаризаційна справа № 88 ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_3 має балкон, що існував при проектуванні будинку та носив системний характер єдиний для всього будинку. Вхід до квартири АДРЕСА_3 здійснюється з місць загального користування. Окремий вихід з вулиці не передбачений. Виходячи з наведеного, представник позивача зазначає, що під час здійснення заходів самоврядного контролю було виявлено факт самочинного влаштування окремого входу замість балкону в квартирі АДРЕСА_4 , в результаті чого змінився зовнішній вигляд фасаду будинку, який було спроектовано за архітектурно-планувальними

завданнями та носить системний характер єдиний для всього будинку. Такими самочинними діями були порушені права та законні інтереси територіальної громади міста Харкова, як власника земельної ділянки, а також права мешканців багатоквартирного житлового будинку. В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua»), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкту за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування нежитлових приміщень, р./№ 1037 від 30.03.2021, видавник: ПНХНО ОСОБА_4 .

Детальним вивченням даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що в Реєстрі наявна інформація стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в житловому будинку літ. «А-12» по АДРЕСА_2 .

Так, раніше на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 436, виданого 16.02.2021, видавник: ПНХНО ОСОБА_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_1 . В подальшому 16.03.2021 ( з внесенням відомостей до реєстру 19.03.2021) на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 436, виданого 16.02.2021, видавник: ПНХНО ОСОБА_4 , довідки серія та номер: 2028 від 23.02.2021, видавник: Архітектурно Конструкторське Бюро «Модус», технічного паспорту б/н від 23.02.2021, видавник: Архітектурно - Конструкторське Бюро «Модус», державним реєстратором Зоткіним Сергієм Володимировичем було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, індексний номер 571796 76 та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12», зі зміною загальної площі з 32,3 кв.м. (житлова 16.6 кв.м.) на загальну площу 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 .

Інформація щодо прийняття в експлуатацію нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 відсутня (лист Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за № 400/0/250-21 від 11.05.2021).

Таким чином Державним реєстратором було проведено реєстрацією зі зміни функціонального призначення квартири та її площі, за відсутності даних про ввід в експлуатацію новоствореного об`єкта нерухомості, а тому рішення державного реєстратора ОСОБА_5 суперечить вимогам діючого законодавства.

Згідно з технічним паспортом на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в житловому будинку літ. «А-12» по АДРЕСА_2 , виготовленого 23.02.2021, видавник: Архітектурно - Конструкторське Бюро «Модус», інвентаризаційна справа № 2028, відповідно до плану нежитлових приміщень наявний додатковий вхід. З наведено вбачається, що дії з самочинного проведення реконструкції балкону та влаштування окремого входу без декларативно-дозвільних документів були вчинені ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, Харківська міська рада звернулась до суду з позовною заявою маючи на меті захист порушених прав відповідачами внаслідок здійснення ними самочинного будівництва.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2023 року позовні вимоги Харківської міської ради - задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна (індексний номер рішення: 57179676), яким 1-кімнатна квартира АДРЕСА_1 змінена на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 40579468, реєстраційний номер об 'єкта нерухомого майна 101). Визнано недійсним Договір дарування від 30.03.2021 (серія та номер: 1037) нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталією Олександрівною (індексний номер рішення: 57375877). Зобов`язано ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), здійснити за власний рахунок перебудову фасаду 1-го поверху в літ. «А-12» по АДРЕСА_2 де розміщується квартира АДРЕСА_3 привівши його у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме у відповідність до технічного паспорта від 18.01.2021 виготовленого ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа № 88), шляхом знесення самочинно збудованої вхідної групи та відновлення демонтованого підвіконного блоку, а також огороджувальних конструкцій балкону. Стягнуто в з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 6810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. по 3405 з кожної.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно додатку до договору про надання Житлово-комунальних послуг м. Харків оприлюдненому у спеціальному випуску газети «Слобода» Харківської міської ради номер 95/1 від 28 листопада 2006 року, будинок що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у власності територіальної громади міста Харків та обслуговується Комунальним підприємством «ЖИЛКОМСЕРВІС». Тобто Комунальне підприємство «ЖИЛКОМСЕРВІС» є балансоутримувачем будинку що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що позивач у тексті позовної заяви маніпулює поняттями «реконструкція» «капітальний ремонт» та інші, фактично підводячи під ці поняття поточні ремонтні роботи що відбувалися у нежитловому приміщені 1-го поверху №50-1-:-50-3 в літ. «А-12» по АДРЕСА_2 , при цьому позивачем не встановлено хто з попередніх власників і коли власне проводив ремонтні роботи у нежитловому приміщені 1-го поверху №50-1-:-50-3 в літ. «А-12» по АДРЕСА_2 . Наголошує, що усі вимоги позивача щодо документального оформлення заміни заповнення балконного блоку є повністю безпідставними. Звертає увагу суду на те, що позивач має довести що вказані ремонтні роботи проведено саме відповідачем, та що вони є саме реконструкцією. Позивач у свою чергу робить висновки щодо характеру ремонтних робіт, що відбулися у нежитловому приміщені 1- го поверху №50-1-:-50-3 в літ. «А-12» по АДРЕСА_2 на підставі власних припущень та скарги невстановлених, належним чином, осіб № КО-2-12515/1-21 від 11.03.2021. Крім того звертає увагу суду що припущення, викладені у скарзі № КО-2-12515/1-21 від 11.03.2021 не знайшли жодного підтвердження навіть виходячи із тексту позовної заяви. Більше того «скаржники» у вказаній скарзі стверджують що попередня власниця приміщень демонтувала батареї опалення, але при цьому вказують що у приміщенні вони не були, що прямо вказує на те, що вказана скарга є цілком і повністю завідомо неправдивою.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі здійснили самочинну реконструкцію фасаду нежитлового приміщення, без погодженої проектної документації та погодження з учасниками спільної власності, а відтак, зобов`язані привести фасад будівлі в стан, що існував до проведення самочинного будівництва, оскільки їх дії привели до істотного порушення Правил благоустрою м. Харкова, суперечать суспільним інтересам та порушує встановлені правила визначених ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що під час проведення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою, Інспекцією з благоустрою, на підставі колективного звернення мешканців від 11.03.2020 та направлення для проведення перевірки благоустрою міста Харкова № 260-Н від 30.03.2020, було здійснено перевірку благоустрою міста Харкова за адресою АДРЕСА_2 .

Актом перевірки благоустрою міста Харкова № 425-А від 11.05.2021, встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою м. Харкова, а саме: проведення робіт з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху № 50-1-:-50-3 І літ. «А-12» житлової будівлі, шляхом демонтажу огороджувальної конструкції балкону зазначених приміщень, влаштовано окремий вхід з влаштуванням вхідної групи, що виступає за прибудинкову територію. Окрім цього, здійснено втручання в несуче-огороджувальну конструкцію будинку шляхом демонтажу підвіконного блоку з подальшим влаштуванням входу до кімнати.

В результаті проведеної реконструкції змінився зовнішній вид об`єкту благоустрою - фасаду будинку та було змінено геометричні розміри об`єкту благоустрою, який було спроектовано за архітектурно-планувальними завданнями та носить системний характер єдиний для всього будинку. Влаштування окремого входу замість балкону не відповідає чинним будівельним нормам і правилам та проведено без декларативно - дозвільних документів, під час перевірки не представлено паспорт опорядження, що є порушенням п.1 ч. 1 ст. 16, п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.5.7.1.1., 5.7.1.2, 6.3.1. та 7.2.5.1. Правил благоустрою території міста Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради 16.11.2011 № 504/11 (зі змінами та доповненнями) (далі-Правила) (а.с. 47).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація, щодо права власності або користування земельною ділянкою де розташовуються нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, багатоповерховий житловий будинок по АДРЕСА_2 розташований на землі комунальної форми власності.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 (інвентаризаційна справа № 88 ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_3 має балкон, що існував при проектуванні будинку та носив системний характер єдиний для всього будинку. Вхід до квартири АДРЕСА_3 здійснюється з місць загального користування. Окремий вихід з вулиці не передбачений. (а.с. 55).

В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua»), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкту за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: нежитлові приміщення 1-го поверху № 50-1-:-50-3 в літ. «А-12» загальною площею 31,6 кв.м по АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 (далі-Відповідач 2) на підставі договору дарування нежитлових приміщень, р./№ 1037 від 30.03.2021, видавник: ПНХНО ОСОБА_4 (а.с. 51).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. За своєю суттю ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно із частиною другою статті 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

На підставі частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частини перша, четверта статті 376 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі №923/196/20 (провадження № 12-58гс21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України засвідчує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанови від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31-6.33) та від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц) (пункти 53-56))».

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18 (провадження № 61-19765св19) вказано: «враховуючи, що об`єкт незавершеного будівництва, який є предметом спору у цій справі, є об`єктом самочинного будівництва, то ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. При цьому обставина щодо державної реєстрації права власності на цей об`єкт не спростовує факт самочинності зведення цього нерухомого майна та наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України».

Звертаючись до суду з вимогами про скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору дарування, Харківська міська рада не звернула уваги на той факт, що обраний нею спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваного договору недійсним не є ефективним засобом відновлення порушеного права.

Встановивши вказані обставини справи, а також врахувавши зазначені вище норми права, та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору дарування не забезпечить усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, як власник земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт нерухомості, може скористатися не будь-яким, а саме ефективним способом захисту, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За таких обставин, вимоги про скасування державної реєстрації та визнання договору дарування недійсним задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимог про зобов`язання здійснити перебудову, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першоїчетвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18 (провадження № 61-5180св21) у подібних правовідносинах зазначено, що «належним способом захисту прав власності Львівської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такої забудови, яку позивач вважає самочинною, відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови…».

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Колегією суддів встановлено, що Харківська міська рада позов у частині зобов`язання здійснити перебудову самочинно збудованої вхідної групи та відновлення демонтованого підвіконного блоку, а також огороджувальних конструкцій балкону пред`явила до колишнього власника спірного майна ОСОБА_1 , яка є неналежним відповідачем за такою вимогою, так як згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником спірних нежитлових приміщень є ОСОБА_2 .

Вимог про зобов`язання ОСОБА_2 здійснити перебудови Харківська міська рада не заявляла. Той факт, що ОСОБА_2 залучена до участі у справі у якості співвідповідача, такі висновки суду не спростовують, оскільки зобов`язання про здійснення перебудови Харківська міська рада просила покласти саме на ОСОБА_1 .

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання здійснити перебудову, так як позов в цій частині пред`явлено до неналежного відповідача.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна, про скасування рішення, визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинення дій відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова