ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2463/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Ломакіної Л.О.,

представника позивача - адвоката Нежевело В.В.,

представника відповідача - адвоката Олійника О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело Валентина Вікторівна, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Олійник Олександр Володимирович про визнання права власності у спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 12.01.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Олійника О.В. до суду надійшло клопотання про залишення позову без руху.

Клопотання обґрунтовано тим, що оцінка майна в обґрунтування якого зазначено, що ціна позову та вартість нерухомого майна визначена позивачем, виходячи із ціни продажу, що була зазначена у договорах купівлі-продажу нерухомого майна, вартість об`єкту забудованого незавершеного будівництва, що також є предметом спору, не врахована у ціні позову, що не дозволяє перевірити дотримання позивачем правил територіальної підсудності. Крім того вказує на недоплату позивачем судового збору за вимогу майнового характеру, що є підставами для залишення позову без руху.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання, а представник позивачки заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необхідність витребування доказів та проведення судових експертиз для визначення ринкової вартості майна.

Позивачка та відповідач у підготовче судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачкою заявлено вимогу майнового характеру - про визнання за нею вправа власності на 1/2 частку нерухомого майна з ціною позову 1 932 233,38 грн., яка визначена, виходячи з половини вартості спірного майна - 3 864 466,76 грн.,

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

На день звернення до суду прожитковий мінімум на одну працездатну особу становив 2684,00 грн. Відповідно за подання позовної заяви майнового характеру мінімальна ставка судового збору становила 2684,00 грн., а максимальна 13 420,00 грн. (2684,00 грн. х 5).

Виходячи з визначеною позивачкою ціни позову, 1 відсоток ціни позову становить 19 322,33 грн., що більше визначеного законом розміру судового збору, тому за подання позову позивачка мала сплатити судовий збір у максимально визначеному законом розмірі 13 420,00 грн.

Натомість позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно недоплата судового збору становить 12 346,40 грн. (13420,00 грн. - 1073,60 грн. = 12 346,40 грн.).

У випадку несплати судового збору за змістом ч.8 ст.257 ЦПК України суд залишає позов без руху та надає позивачеві строк для сплати судового збору, і якщо позивач не усунув зазначеного недоліку, суд залишає позов без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Отже, суд погоджується з доводом відповідача про неповноту сплати судового збору позивачкою. Інші доводи відповідача суд відхиляє та зауважує наступне.

Позивачкою заявлено позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться у Дарницькому районі м.Києва, а також 1/2 части земельної ділянки з садовим будинком та 1/2 частку незавершеного будівництва садового будинку, які знаходяться у Дніпровському районі м.Києва.

Щодо нерухомого майна діє правило виключної підсудності, яке закріплене у ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до вказаної норми для визначення територіальної підсудності справи необхідно визначити вартість кожного окремого об`єкту нерухомості і виходити з місця знаходження об`єкту, вартість якого найвища.

У позовній заяві позивачка визначила загальну вартість спірного майна у розмірі 3 864 466,76 грн., з яких: 1 373 100,00 грн. - вартість земельної ділянки з садовим будинком та 2 491 366,76 грн. - вартість квартири, без визначення вартості об`єкту незавершеного будівництва садового будинку.

Проте зазначений недолік позовної заяви, на думку суду, не є підставою для залишення позовної заяви без руху, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила розцінюється як надмірний формалізм, якого суди повинні уникати, застосовуючи процесуальні норми. На це також неодноразово звертав увагу Верховний Суд. Зокрема у постанова КЦС ВС від 27.01.2021 у справі № 757/6159/19 зазначено, що чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Дійсна вартість спірного майна до подання позову позивачкою не проводилась, але ця обставина не є перешкодою для відкриття провадження та розгляду справи, оскільки зазначення ціни позову в позовній заяві на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі має значення для визначення розміру судового збору.

Судовий збір, виходячи із заявленої ціни позову, підлягає сплаті за максимально визначеним законом розміром, а тому відсутність оцінки одного з об`єктів спірного нерухомого майна не перешкоджає суду визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті.

Разом з тим, оцінка кожного спірного об`єкту нерухомого майна, впливає на визначення виключної підсудності справи.

Але, позивачка позбавлена можливості здійснити таку оцінку до подання позову з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, є звіт, який здійснює суб`єкт оціночної діяльності на замовлення власника, а позивачка не є зареєстрованим власником майна.

Крім того чинним процесуальним законодавством позивач не зобов`язаний проводити актуалізацію ринкової вартості майна до звернення до суду з позовом (постанова ВС від 19.10.2021 у справі № 918/188/21), а суд відповідно до ст.ст.189, 196, 197, 198 ЦПК України не має повноважень вирішувати процесуальні питання щодо оцінки доказів на стадії відкриття провадження чи у підготовчому провадженні (постанова ВС від 05.08.2020 у справі № 177/1163/16-ц).

На момент вирішення питання про відкриття провадження у справі матеріалами справи не містили доказів того, що вартість нерухомого майна, що знаходиться у Дніпровському районі м.Києва вище за вартість нерухомого майна, що знаходиться у Дарницькому районі м.Києва.

Проте ця обставина не перешкоджає відповідачу подати заяву про направлення справи за підсудністю до іншого суду з наданням в обґрунтування заяви доказів на підтвердження вартості спірного майна.

Керуючись статтями 31, 189, 175-177, 187, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Олійника Олександра Володимировича про залишення позову без руху - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело Валентина Вікторівна, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Олійник Олександр Володимирович про визнання права власності у спільному майні подружжя - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: доплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в сумі 12 346,40 грн. або надати докази звільнення її від сплати судового збору.

Надати строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.05.2024 року.

Суддя: Л.М. Осіпенко