ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/113/24
Провадження №2/477/608/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

з секретарем Пихтін О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа Товарна біржа «Нерухомість Центр» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 дійсним.

В обґрунтування свого позову вказує, що 20.10.1998 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Зазначений договір укладався на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр» № 167, відповідно до якого позивач придбав будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності. Продавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки відповідно до статті 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу домоволодіння був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаним будинком, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року постановлено витребувати у П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області інформацію із спадкового реєстру щодо спадкової справи та за наявності копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Від представника відповідача Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Представник третьої особа товарної біржі «Нерухомість-Центр» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, придбаний будинок знаходиться в Миколаївському районі Миколаївської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 167 від 20 жовтня 1998 року, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.3 зазначеного договору, будинок, що відчуждається, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Вказаний договір укладено на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр» 20 жовтня 1998 року та в подальшому нотаріально не посвідчувався.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 28.03.2024 року № 239/01-09, спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.

Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 27.03.2024 року № 339/01-21-2, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась.

Відповідно до статті 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки спірний договір було укладено 24 грудня 1998 року, до спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 4 ЦК УРСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статті 227, 47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору.

Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК УРСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, ОСОБА_1 , в силу статті 145 ЦК УРСР, є добросовісним набувачем.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 167, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр» від 20.10.1998 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач Первомайська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області, адреса: 57232, Миколаївська область, Миколаївський (Вітовський) район, с. Первомайське, вул. Ювілейна, буд. 9; ;

третя особа - Товарна Біржа «Нерухомість-Центр», адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Пушкінська, буд. 28; ;

Повний текст рішення складено 31 травня 2024 року.

Суддя А. А. Саукова