Справа №293/85/23
Провадження № 2/293/26/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., вирішуючи заяву позивачаОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про скасування рішення та державної реєстрації земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою від 16.04.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 16.05.2024.

29.04.2024 до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1015 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0326, до постановлення рішення по справі №293/85/23.

Позивач у заяві вказує, що 26.04.2024 в мережі інтернет, на онлайн - платформі для розміщення оголошень щодо купівлі - продажу майна «ОЛХ» з`явилося оголошення щодо продажу частини будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0326. Тобто, наразі, виникли підтверджені обставини, що свідчать про реальну можливість відповідача до винесення рішення по справі №293/85/23 вчинити дії, спрямовані на зміну власника земельної ділянки площею 0,1015 га, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:03:003:0326.

Позивач звертає увагу суду, що предметом позову у справі є земельна ділянка площею 0,1015 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0326 та правовідносини, які виникли з моменту її формування і зміна власника земельної ділянки до винесення рішення по справі №293/85/23 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому позивач просить забезпечити позов, шляхом накладення заборони відповідачу по справі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1015 га, кадастровий номер 0:03:003:0326.

Позивач вважає, що даний вид забезпечення позову буде відповідати інтересам учасників справи та забезпечить належний їх захист. Незабезпечення ж позову навпаки істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Як роз`яснено у п.10 вище зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

В свою чергу у своїй постанові від 11 січня 2022 року у справі № 639/6347/18 Верховний суд зазначає, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у заяві позивач просить суд накласти заборону ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1015 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:03:003:0326.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу меж земельної ділянки позивача, площею 0,0735 га з кадастровим номером :03:003:0319, та земельної ділянки відповідача, площею 0,1015 га, кадастровий номер 0:03:003:0326.

Згідно роздруківки скріншоту, розміщеного в мережі інтернет, на онлайн платформі "ОЛХ", дісно міститься оголошення щодо продажу частини будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га за адресою:АДРЕСА_2 , власницею якого є ОСОБА_2 .

Враховуючи мету застосування заходу забезпечення позову, його вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір щодо меж земельних ділянок позивача та відповідача, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження частини житлового будинку, який розташований на даній земельній ділянці, що може призвести до порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача в межах цього судового провадження, що суттєво ускладнить виконання рішення суду та призведе до необхідності звернення до суду із черговим позовом.

Також суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення, суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Отже, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходжу до висновку про наявність підстав для забезпечення позову, враховуючи, що вимога про забезпечення позову подана з додержання вимог встановленихст. 151 ЦПК України.

Заявником в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов. Заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, безпосередньо пов`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1015 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0326 до постановлення рішення по справі №293/85/23.

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,1015 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0326, до постановлення рішення по справі №293/85/23.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання державному нотаріусу Черняхівської державної нотаріальної контори для виконання.

Роз`яснити положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, згідно якої особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Стягувач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса/місце реєстрації: АДРЕСА_3

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса/місце реєстрації: АДРЕСА_2

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО