Справа № 946/6489/23
Провадження № 2/946/1010/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які згодом уточнив заявою від 16.05.2024 року та якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , за життя вона залишила заповіт від 04.12.2002 року на належну їй частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь позивача. Особи, які мають право на обов`язкову частку відсутні, спадщину він прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, однак письмовою відповіддю нотаріусу позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-4232, що також підтверджено відповіддю на запит № 743, виданого 23.10.2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ».

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 11.03.2014 року Управлінням реєстрації населення та імміграції у місті Холон Держави Ізраїль, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 04.12.2002 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-4233, ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві особистої власності всю частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 .

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74967248 від 01.12.2023 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Горючкіною О.М., заповіт ОСОБА_3 від 04.12.2002 року, зареєстрований за № 3-4233 не змінювався та не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 що підтверджено довідками про реєстрацію з реєстру населення від 10.04.2024 року, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1235, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 06.07.2016 року) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНКОПП- НОМЕР_2 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 (паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 06.07.2016 року) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар