ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 306/2149/19

провадження № 61-3278св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,

Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну

скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 червня

2021 року у складі судді Ганчак Л. Ф. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Мацунича М. В., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В. про визнання протиправними та скасування записів про іпотеку та обтяження іпотекою, визнання недійсними правочинів.

Позовна заява мотивована тим, що27 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 43/08МК, з урахуванням договору про внесення змін до кредитного договору від 15 вересня 2008 року, за умовами якого позичальнику надано кредит у формі невідновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 1 300 000 доларів США, зі сплатою 16,6 % річних, строком до 26 травня 2023 року.

27 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 43/08МК-01, за умовами якого останній на забезпечення вказаного кредитного зобов`язання передав в іпотеку банку належне йому: готельний комплекс, загальною площею 1 550,6 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням кредитного договору банк, як іпотекодержатель, відповідно до пункту 6.4 договору іпотеки задовольнив вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у рахунок погашення основного кредитного зобов`язання.

10 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л. Д. за заявою банку здійснено державну реєстрацію речового права власності.

ОСОБА_2 заперечив перехід права власності банку на іпотечне майно та звернувся до суду.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 квітня

2017 року у справі № 306/2053/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано реєстрацію речового права, права власності на готельний комплекс - об`єкт житлової нерухомості, розташований на

АДРЕСА_1 , за ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом, рішення від 10 вересня 2016 року, індексний номер 31325918, а також на земельну ділянку, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169, розташовану за вказаною адресою, за ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом, рішення від 10 вересня 2016 року, індексний номер 31325920. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі

№ 306/2053/16-ц касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області

від 21 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області

від 17 серпня 2017 року залишено без змін (провадження № 14-22цс19).

04 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу було скасовано реєстрацію права власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на іпотечне майно та поновлено право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 .

У подальшому спірне нерухоме майно було відчужено ОСОБА_2 , а саме

06 вересня 2017 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_3

07 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 у рахунок забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 07 вересня 2017 року, з урахуванням додаткового договору, у розмірі 300 000 грн передано в іпотеку спірну земельну ділянку, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташовану

за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. було внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно від 07 вересня 2017 року номер 22217924 про іпотеку вказаної земельної ділянки.

11 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 у рахунок забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 10 вересня 2017 року у розмірі 6 500 000 грн передано в іпотеку спірний готельний комплекс, загальною площею 1 587,2 кв. м.

11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про іпотечне обтяження накладене за договором іпотеки від 11 вересня 2017 року на готельний комплекс, іпотекодержатель ОСОБА_1

15 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_1 право вимоги за договором іпотеки від 11 вересня

2017 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Дії нотаріуса щодо поновлення права власності на спірне майно порушують права банку, а саме при поновленні прав ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно нотаріус повинен був поновити не тільки право власності останнього, але поновити і обтяження, які діяли на це майно, тобто поновити іпотеку на майно, де іпотекодержателем є банк.

Оскільки нотаріус не вчинив зазначені дії щодо поновлення обтяжень, то ОСОБА_2 мав можливість у подальшому відчужити спірне майно, а отже, такі договори щодо відчуження спірного майна є нікчемними, так як вчинені з порушенням порядку, передбаченого законом, а отже, підлягають скасування.

З врахуванням викладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд:

- визнати недійсним з моменту його вчинення договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,2291га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений 06 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. за реєстровим № 1447, припинивши право власності ОСОБА_3 на набуте ним за вказаним договором майно;

- визнати недійсним з моменту його вчинення договір іпотеки земельної ділянки, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташованої

за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений 28 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. за реєстровим № 1462, з внесеними до нього змінами додатковим договором від 28 вересня 2017 року

№ 1, зареєстрованим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. в реєстрі за № 1567;

- визнати недійсним з моменту його вчинення договір іпотеки готельного комплексу, загальною площею 1 587,2 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. за реєстровим № 1480, з внесеними до нього змінами додатковим договором від 28 вересня 2017 року № 1, зареєстрованим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. в реєстрі за № 1566.

- визнати недійсним з моменту його вчинення договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчений 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. за реєстровим № 1525.

- визнати протиправним та скасувати запис щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 22267108 від 11 вересня 2017 року про іпотеку нерухомого майна: готельного комплексу, загальною площею 1587,2 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. за ОСОБА_1 на підставі недійсних правочинів: договору іпотеки від 11 вересня 2017 року, реєстровий № 1480, договору про відступлення прав вимог від 15 вересня

2017 року за договором іпотеки від 11 вересня 2017 року, реєстровий №1525; додаткового договору від 28 вересня 2017 року № 1 до договору іпотеки

від 11 вересня 2017 року, реєстровий № 1566, посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області

Кішкіним Д. В. всупереч закону;

- визнати протиправним та скасувати запис щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22267347 від 11 вересня 2017 року про обтяження (заборону відчуження) нерухомого майна, вищевказаного готельного комплексу, внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В., за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 11 вересня 2017 року та договору року про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2017;

- визнати протиправним та скасувати запис щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 22217924 від 07 вересня 2017 року про іпотеку нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В., за ОСОБА_1 на підставі недійсних правочинів: договору іпотеки від 07 вересня 2017 року, реєстровий № 1462, додаткового договору від 28 вересня 2017 року № 1 до договору іпотеки

від 07 вересня 2017 року, реєстровий № 1567, посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області

Кішкіним Д. В.

- визнати протиправним та скасувати запис щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 22217634 від 07 вересня 2017 року про обтяження (заборону відчуження) нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В.

за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 07 вересня 2017 року, реєстровий № 1462, додаткового договору від 28 вересня 2017 року № 1 до договору іпотеки від 07 вересня 2017 року, реєстровий № 1567, посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В.

Також просило постановити окрему ухвалу щодо приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіна Д. В. за грубі порушення положень статей 2, 10, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Мністрів України № 1127, пунктів 3.3.5., 3.3.7., 3.4.2. договору іпотеку від 27 травня 2008 року № 43/08МК-01 та статей 9, 12 Закону України «Про іпотеку», які допущені ним в період з 04 вересня 2017 року до 28 вересня 2017 року при вчиненні відповідних реєстраційних дій стосовно нерухомого майна: спірних готельного комплексу та земельної ділянки, яку надіслати прокурору Закарпатської області щодо перевірки порушень Кішкиним Д. В. законодавства, які містять ознаки кримінального правопорушення, а також до Міністерства юстиції України для вжиття стосовно нього заходів дисциплінарного впливу.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 червня

2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду

від 24 березня 2022 року, у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що на час прийняття державним реєстратором Прокудіною Л. Д. скасованих у подальшому рішень про державну реєстрацію права власності ПАТ АБ«Укргазбанк» на спірне майно не існувало жодних зареєстрованих, припинених, помилкових, погашених, скасованих речових прав на такі об`єкти нерухомого майна або обтяжень таких прав.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування записів про державної реєстрації суди зазначили, що такі вимоги є неналежним способом захисту порушених прав.

Суди вказали, що оспорювані банком правочини є дійсними, у Державному реєстрі речових прав проведено відповідну реєстрацію, дані записи є чинними,

а із врахуванням відсутності у реєстрі відомостей про права інших осіб на спірне майно або їх обтяжень учасники оскаржуваних правочинів є добросовісними набувачами майна. Крім того, вказано, що приватний нотаріус не є належним відповідачем у вказаній справі.

При цьому судами зазначено, що після скасування права власності банку на іпотечне майно банк не вчиняв дій щодо поновлення державної реєстрації своїх прав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 26 жовтня 2022 рокукасаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Сакара Н. Ю. (суддя-доповідач)

Судове рішення суду касаційної інстанції мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій не врахували підстав позову, не надали належної оцінки доводам банку про чинність договору іпотеки та порушення прав банку, як іпотекодержателя оспорюваними правочинами, у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, судами не була здійснена оцінка добросовісності дій набувачів та наступних іпотекодержателів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду від 01 червня 2021 року змінено в частині правового обґрунтування. В іншій частині рішення Свалявського районного суду від 01 червня 2021 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що банк не довів, що на момент укладення оспорюваних договорів у Державному реєстрі іпотеки була наявна інформація про обтяження нерухомого майна іпотекою, а покупець земельної ділянки ОСОБА_3 і наступний іпотекодержатель ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знали чи за всіма обставинами не могли не знати про таке обтяження. Укладені правочини відповідають загальним засадам цивільного законодавства, а тому вони є оспорюваними. У нотаріуса, як державного реєстратора, були правові підстави для внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, оскільки такі укладені належними сторонами, щодо нерухомого майна власником якого був іпотекодавець, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які обтяження або наявні права третіх осіб на предмет іпотеки тощо. Натомість, банк, заявивши у справі № 306/513/16-ц вимогу до ОСОБА_3 , як власника спірного нерухомого майна, та ОСОБА_1 , як іпотекодержателя цього майна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, діє недобросовісно, з порушенням принципу заборони суперечливої поведінки, пред`являючи позов про визнання недійсними договору купівлі-продажу, іпотеки, відступлення права вимоги за іпотечними договорами та скасування реєстрації права іпотеки. Вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки внаслідок недобросовісних дій покупця земельної ділянки ОСОБА_3 , іпотекодержателів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 позивач не заявляв, пояснень з цього приводу в суді першої інстанції не надавав.

У частині вимог, заявлених до приватного нотаріуса, як державного реєстратора, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що він не є належним відповідачем у спірних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2024 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 306/2149/19

з Свалявського районного суду Закарпатської області. Підставою відкриття касаційного провадження зазначено пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У березні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року заяви суддів Верховного Суду Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В. про самовідвід задоволено. Відведено суддів Верховного Суду Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакару Н. Ю., Шиповича В. В. від розгляду справи за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д. В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування записів про іпотеку та обтяження іпотекою, за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 червня

2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2024 року. Передано справу № 306/2149/19 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2024 року справу передано судді-доповідачеві

Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Коломієць Г. В.,

Луспеник Д. Д. (головуючий), Лідовець Р. А.,

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на час укладення відповідачами оспорюваних правочинів іпотека за договором іпотеки № 43/08МК-01 припинена не була, цей договір недійсним не визнавався, строк його дії не сплив, основне зобов`язання за кредитним договором № 43/08МК також не припинено.

Таким чином, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису

у Державному реєстрі іпотек, тобто з 27 травня 2008 року, а отже,

ПАТ АБ «Укргазбанк» продовжує бути іпотекодержателем спірного нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року № 43/08 МК-01.

Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція полягає у тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 умисно, протиправно, достовірно знаючи, що заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року № 43/08МК не погашена та що іпотека спірного майна є чинною, всупереч положенням договору іпотеки від 27 травня 2008 року № 43/08МК-01 і положенням Закону України «Про іпотеку», без згоди банку, як іпотекодержателя, відчужив спірне іпотечне майно.

Дії відповідачів щодо відчуження спірного майна є недобросовісними, оскільки були направлені, на думку банку, на пришвидшення вибуття спірного нерухомого майна з власності ОСОБА_2 , як боржника.

Перед укладенням спірних правочинів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

та ОСОБА_1 повинні були проявити розумну обачність і перевірити спірне нерухоме майно на предмет наявності будь-яких вимог та претензій з боку третіх осіб, наявності судових спорів щодо цього майна, з метою гарантування безспірності таких правочинів.

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д. В. зобов`язаний був виконати вимоги пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме скасувавши перехід права власності на майно за банком та поновивши право власності на це майно за ОСОБА_2 , одночасно повинен був поновити й обтяження прав на це майно, що існували на момент переходу права власності на це майно за банком.

У березні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало доповнення до касаційної скарги, прийняті до розглядуухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року, які мотивовані тим, що у ОСОБА_3 не було реального наміру придбання у власність спірної земельної ділянки, оскільки він мав намір лише передати її в іпотеку ОСОБА_1 .

Характер оспорюваних правочинів, їх послідовність та кінцева мета свідчать про те, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи ті факти, що,по-перше, він є майновим поручителем перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором, укладеним між банком та його рідним братом - ОСОБА_5 , по-друге, ОСОБА_5 разом з ним не виконують кредитні зобов`язання перед банком на суму більше

1 000 000 доларів США, по-третє, у провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області знаходилась цивільна справа № 306/515/16 за позовом банку до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості і за законом банк вправі погасити заборгованість за рахунок вказаного іпотечного майна, по-четверте, передбачаючи негативні наслідки для себе у випадку ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та не маючи наміру виконувати зобов`язання перед ПАТ АБ «Укргазбанк», разом з іншими відповідачами вдався до укладення оспорюваних правочинів, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, а на фіктивний перехід права власності іпотечним майном до рідної сестри дружини його брата, тобто до ОСОБА_1 .

Доводи особи, яка подала відзив

У травні 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. ПАТ АБ «Укргазбанк» не довело належними та допустимими доказами, що на момент укладення оспорюваних правочинів у Державному реєстрі іпотеки була наявна інформація про обтяження нерухомого майна іпотекою, а відповідачі знали, чи за всіма обставинами не могли не знати про таке обтяження.

Крім того, у відзиві на касаційну скаргу порушено клопотання про закриття касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 43/08МК, з урахуванням договору про внесеннязмін до кредитного договору від 15 вересня 2008 року, за умовами якого позичальнику надано кредит у формі невідновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 1 300 000 доларів США, зі сплатою 16,6 % річних, строком до 26 травня 2023 року.

27 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 43/08МК-01, за умовами якого останній на забезпечення вказаного кредитного зобов`язання передав в іпотеку належне йому: готельний комплекс, загальною площею 1 550,6 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею

0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

10 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л. Д. у зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором № 43/08МК за заявою ПАТ «Укргазбанк» було проведено державну реєстрацію речового права власності за банком на іпотечне майно.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 квітня

2017 року у справі № 306/2053/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано реєстрацію речового права, права власності на готельний комплекс - об`єкт житлової нерухомості, розташований на

АДРЕСА_1 , за ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом, рішення від 10 вересня 2016 року, індексний номер 31325918, а також на земельну ділянку, площею 0,2291 га, кадастровий номер :04:002:0169, розташовану за вказаною адресою, за ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору іпотеки від 27 травня 2008 року, вчинену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом, рішення від 10 вересня 2016 року, індексний номер 31325920. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі

№ 306/2053/16-ц касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області

від 21 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області

від 17 серпня 2017 року залишено без змін (провадження № 14-22цс19).

04 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу було скасовано реєстрацію права власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на іпотечне майно та поновлено право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2

06 вересня 2017 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу відчужив вищевказану земельну ділянку ОСОБА_3

07 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 у рахунок забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 07 вересня 2017 року, з урахуванням додаткового договору, у розмірі 300 000 грн передано в іпотеку спірну земельну ділянку, площею 0,2291 га, кадастровий номер: :04:002:0169, розташовану

за адресою: АДРЕСА_1 . 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. було внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно від 07 вересня 2017 року номер 22217924 про іпотеку вказаної земельної ділянки.

11 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 у рахунок забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 10 вересня 2017 року у розмірі 6 500 000 грн передано в іпотеку ОСОБА_4 спірний готельний комплекс, загальною площею 1 587,2 кв. м.

11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д. В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про іпотечне обтяження накладене за договором іпотеки від 11 вересня 2017 року та договором про відступлення прав вимог від 15 вересня 2017 року на готельний комплекс, іпотекодержатель ОСОБА_1

15 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_1 право вимоги за договором іпотеки від 11 вересня

2017 року, укладеним з ОСОБА_2 .

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

від 05жовтня 2022 року 792/6 скаргу банку від 29 листопада 2019 року

№ 518/717/2019 на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокудіної Л. Д. про відмову в поновленні записів про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо готельного комплексу та земельної ділянки в АДРЕСА_1 , залишено без розгляду.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2023 року у справі

№ 306/513/16-ц апеляційні скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 грудня

2019 року і заочне додаткове рішення цього ж суду від 30 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у позові

ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пред`явленням позову не до всіх належних відповідачів. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 лютого2021 року у вигляді арешту нерухомого майна та заборони вчинення певних дій щодо нього, скасовано.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 306/513/16-ц касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2023 року залишено без змін (провадження № 61-12090св23).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі

№ 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) зроблено висновки про те, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження

№ 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна. Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

У наведеній постанові наголошено на тому, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Тобто запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення.

Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження

№ 12-44гс20) конкретизувала висновки, викладені у певних постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду України та Верховного Суду. Конкретизація висновків полягала, зокрема, у такому:

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- під час вирішення таких спорів потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

Також у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки щодо належного способу захисту прав:

«9.8. У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

9.9. Як зазначено (див. розділ 7 постанови Великої Палати Верховного Суду), при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

9.10. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

Правомірному та ефективному способу захисту ПАТ «Укрсоцбанк» відповідало б звернення банку з вимогою про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна - спірної земельної ділянки, а не звернення до державного реєстратора у позасудовому порядку з вимогами щодо відновлення запису про іпотеку».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі

№ 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) виснувала, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна необхідно враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, отже, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (пункти 6.52, 6.53).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

(частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, виконавши положення статті 417 ЦПК України про те, що вказівки, які містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшли обґрунтованого висновку про те, що банк належними та допустимими доказами не довів, що на момент укладення оспорюваних договорів у Державному реєстрі іпотеки була наявна інформація про обтяження нерухомого майна іпотекою, а відповідачі знали чи за всіма обставинами не могли не знати про таке обтяження.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що оспорювані правочини відповідають загальним засадам цивільного законодавства, у нотаріуса, як державного реєстратора були правові підстави для внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, оскільки такі укладені належними сторонами, щодо нерухомого майна власником якого був іпотекодавець, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які обтяження або наявні права третіх осіб на предмет іпотеки тощо.

Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки унаслідок недобросовісних дій покупця земельної ділянки ОСОБА_3 , іпотекодержателів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 банк не заявляв, пояснень з цього приводу в суді не надавав.

Також апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що обтяження

від 27 травня 2008 року щодо належного ОСОБА_2 нерухомого майна та сама іпотека були припинені самим позивачем 09 вересня 2016 року.

Доводи касаційної скарги про те, що на час укладення відповідачами оспорюваних правочинів іпотека за договором іпотеки № 43/08МК-01 припинена не була, цей договір недійсним не визнавався, строк його дії не сплив, основне зобов`язання за кредитним договором № 43/08МК також не припинено, на увагу не заслуговують, оскільки вищевказані висновки апеляційного суду не спростовують.

Посилання касаційної скарги на те, що дії відповідачів щодо відчуження спірного майна є недобросовісними, оскільки були направлені, на думку банку, на пришвидшення вибуття спірного нерухомого майна з власності ОСОБА_2 , як боржника, є безпідставними, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджені, а згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги про те, що приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д. В. зобов`язаний був виконати вимоги пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме скасувавши перехід права власності на майно за банком та поновивши право власності на це майно за ОСОБА_2 , одночасно повинен був поновити й обтяження прав на це майно, на увагу не заслуховуються, оскільки пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада

2012 року № 1156) передбачено, що у разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Таким чином, вказана норма передбачає поновлення виключно того типу (виду) речового права та його обтяження, щодо якого судом прийнято рішення про його скасування.

Отже, вірним є висновок апеляційного суду про те, що оскільки скасоване судом рішення державного ресторатора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 10 вересня 2016 року за банком на предмет іпотеки не передбачало переходу чи припинення речових прав, то у розумінні пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підлягали поновленню виключно права на такий об`єкт нерухомого майна, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Позивачем не заявлено вимогу про визнання права іпотекодержателя.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про закриття касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки суд касаційної інстанції не знаходить для цього правових підстав.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 червня

2021 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець