ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1761/19 Номер провадження 22-ц/814/1969/24Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року, під головуванням судді Омельченко І.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, зобов`язання прибрати урожай та підготовити самовільно зайняту землю для нового посіву, стягнення втраченої вигоди.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів

встановила:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, зобов`язання прибрати урожай та підготовити самовільно зайняту землю для нового посіву, стягнення втраченої вигоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що більше 15 років згідно рішення Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області мав в тимчасовому користуванні для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться в межах населеного пункту с. Прогрес Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. З 2016 року по 2018 року дана земельна ділянка перебувала в оренді позивача.

Рішенням цієї ж сільської ради від 30.11.2018 року вказана земельна ділянка передана йому безоплатно у власність (кадастровий номер :06:001:0088).

Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_2 , яка з грудня 2017 року самовільно, шляхом самозахвату користується частиною належної йому земельної ділянки площею 0,53 га та ігнорує його звернення щодо звільнення земельної ділянки та обмежуючи його у правах власника.

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною, позивач просить, з урахуванням збільшених позовних вимог, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , кадастровий номер :06:001:0088, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах населеного пункту с. Прогрес Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки розміром 0,53 га; зобов`язати ОСОБА_2 прибрати урожай та підготовити самовільно зайняту землю розміром 0,53 га для нового посіву; стягнути із відповідача на користь позивача заподіяні збитки (втрачену вигоду) в розмірі 23 800, 42 грн.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 , та в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0088 шляхом звільнення частини земельної ділянки площею 0,5671 га самовільно зайнятої ОСОБА_2 .

Вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив надані позивачем докази самозахвату ОСОБА_2 частини земельної ділянки, що йому належить і дійшов невірного висновку щодо недоведеності позовних вимог належними і допустимим доказами.

У відзиві ОСОБА_2 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції було предметом апеляційного і касаційного розгляду.

Так постановою Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 кадастровий номер :06:001:0088, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах населеного пункту с. Прогрес Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки розміром 0,53 га.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у відшкодування понесених судових витрат 7448 грн. (сім тисяч чотириста сорок вісім гривень).

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_2 судовий збір 1921 грн.

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2024 року постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в частині задоволеної позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , кадастровий номер :06:001:0088, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах населеного пункту с. Прогрес Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки розміром 0,53 га і стягнення судових витрат скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 417 ЦК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також в частині, що направлена Верховним Судом на новий апеляційний розгляд, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням тридцять першої позачергової сесії шостого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 14.07.2014 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Прогрес (т.1 а.с.33).

Рішенням сьомої сесії сьомого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 14.07.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :06:001:0088, в с. Прогрес, для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_1 передано в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :06:001:0088, яка знаходиться в с. Прогрес, для ведення особистого селянського господарства, строком на 7 років (т.1 а.с.19).

Рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.11.2018 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0088, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Прогрес Кобеляцького району Полтавської області (т.1 а.с.18).

Право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0088, зареєстроване 20.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Підстава виникнення права власності: рішення двадцятої сесії сьомого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.11.2018 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46135144 від 26.03.2019 року (т.1 а.с.15).

Також місцевим судом установлено, що рішенням сьомої сесії п`ятого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 15.02.2007 року ОСОБА_2 передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,89 га в с. Прогрес для ведення особистого селянського господарства та надано дозвіл на розробку технічної документації (т.1 а.с.68).

Рішенням двадцять п`ятої сесії п`ятого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 19.06.2009 року затверджено технічну документацію про приватизацію земельної ділянки площею 0,89 га (т.1 а.с.67).

22 червня 2010 року ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 7031161 від 22.06.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 має право власності на земельну ділянку площею 0,8900 га, кадастровий номер :06:001:0012, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.72).

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок площею 2,00 га, яка знаходиться в оренді ОСОБА_1 та площею 0,89 га, яка знаходиться в приватній власності ОСОБА_2 від 07.11.2018 року встановлено, що при обмірах сажнем земельна ділянка площею 2,00 га має фактичну площу 1,47 га. При обмірах сажнем земельної ділянки ОСОБА_2 була встановлена орієнтовна площа 1,54 га (т.1 а.с.10).

Згідно відповіді виконавчого комітету Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 07.11.2018 року, встановлено факт порушення земельного законодавства, а це означає, що є самозахват земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,53 га (т.1 а.с.9).

Згідно викопіювання з плану земель Червоноквітівської сільської ради та Державного акту серії ЯЛ № 7031161 від 22 червня 2010 року земельна ділянка ОСОБА_2 не межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Відповідно до викопіювання (т.1 а. с. 38), земельна ділянка від А до Б межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 , від Б до В - землі сільської ради, від В до Г межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 , від Г до А - землі сільської ради.

Згідно Державного акту серії ЯЛ № 7031161 від 22 червня 2010 року, земельна ділянка ОСОБА_2 межує із земельними ділянками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області.

Відповідно до висновку експерта № 147/148/465/466 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 147/148/465/466 від 15 квітня 2022 року:

згідно даних Поземельних книг (координат поворотних точок меж земельних ділянок) порушення землекористування, зокрема, порушення меж або накладення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :06:001:0088, що належить ОСОБА_1 , та земельної ділянки площею 0,89 га, кадастровий номер :06:001:0012, що належить ОСОБА_2 відсутні.

встановити наявність/відсутність порушення землекористування, зокрема, порушення меж або накладення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :06:001:0088, що належить ОСОБА_1 , та земельної ділянки площею 0,89 га, кадастровий номер :06:001:0012, що належить ОСОБА_2 , відповідно до даних документації із землеустрою на ці земельні ділянки не видається за можливе.

визначити фактичне користування земельною ділянкою площею 0,89 га, кадастровий номер :06:001:0012 саме ОСОБА_2 не видається за можливе.

ОСОБА_1 в межах належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0088 фактично користується територією площею 1,4329 га. Визначити чи межує земельна ділянка, якою фактично користується ОСОБА_2 , із земельною ділянкою, яку фактично використовує ОСОБА_1 не видається за можливе. Визначити чи відповідає місце розташування земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 , місцю розташування земельної ділянки площею 0,89 га з кадастровим номером :06:001:0012 згідно даних Державного земельного кадастру не видається за можливе.

невідповідність полягає в тому, що ОСОБА_1 фактично користується територією площею 1,8601 га, в тому числі: площею 1,4205 га за рахунок належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0088; площею 0,0248 га за рахунок земель, не наданих у власність або користування; площею 0,3775 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0085; площею 0,0373 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0086.

Відмовляючи у задоволенні позову про усунення позивачу перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача межують і саме відповідачка порушує права позивача.

Колегія суддів погоджується з цим висновком місцевого суду, приймаючи до уваги наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед таких правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 545/1994/16-ц (провадження № 61-7605св21)).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі № 264/7200/18 (провадження № 61-9659св20).

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 правомірно користується земельною ділянкою площею 0,89 га, кадастровий номер :06:001:0012, на підставі правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 7031161, виданого 22 червня 2010 року, в той час як ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0088, у березні 2019 року, тобто після набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, прийшов до правильного висновку про відсутність беззаперечних доказів самовільного захоплення відповідачкою частини земельної ділянки позивача.

При цьому місцевим судом вірно враховано, що згідно викопіювання з плану земель Червоноквітівської сільської ради та Державного акту серії ЯЛ № 7031161 від 22 червня 2010 року земельна ділянка ОСОБА_2 не межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Відповідно до викопіювання земельна ділянка від А до Б межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 , від Б до В - землі сільської ради, від В до Г межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 , від Г до А - землі сільської ради. Згідно Державного акту серії ЯЛ № 7031161 від 22 червня 2010 року, земельна ділянка ОСОБА_2 межує із земельними ділянками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області.

Колегія суддів критично ставиться до акту обстеження земельних ділянок від 07 листопада 2018 року, на який посилається позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, приймаючи до уваги те, що вказаний акт не свідчить про беззаперечне самозахоплення позивачкою земельної ділянки площею 0,53 га., яка є частиною земельної ділянки, що була надана позивачу. Крім того, вказане обстеження проводилось до набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Проте ні Червоноквітівська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області, як власник земельної ділянки, ні ОСОБА_1 , як орендар, не ставили питання про встановлення реальних меж та площ земельних ділянок, що використовувались ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Натомість, рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.11.2018 року ОСОБА_1 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :06:001:0088, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Прогрес Кобеляцького району Полтавської області.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Під час апеляційного перегляду справи, позивачем подані нові докази на підтвердження порушення відповідачкою ОСОБА_2 його прав, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, а саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену у березні 2023 року (а.с. 70-115 том 3).

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Приймаючи до уваги те, що надані позивачем докази, отримані після ухвалення Кобеляцьким районним судом Полтавської області рішення, жодних доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від його волі він не подав, хоча приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції та мав можливість це зробити, колегія суддів не вбачає підстав для їх прийняття та дослідження.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем ОСОБА_1 не надано допустимих та достатніх доказів, на підтвердження перешкод, що чиняться ОСОБА_2 у користуванні належною йому земельною ділянкою, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для скасування рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року в частині, що переглядається судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2022 рокув частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , кадастровий номер :06:001:0088, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах населеного пункту с. Прогрес Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук