Справа 688/1178/24
№ 2-с/688/15/24
Ухвала

Іменем України

24 травня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши заяву адвоката Підопригори Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління будинками, спорудами та прибудинковими територіями,

встановив:

23 травня 2024 року адвокат Підопригора Р.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 13 березня 2024 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ 688/1178/24 №2-н/688/77/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» заборгованості за надані послуги з управління будинками, спорудами та прибудинковими територіями в сумі 13066 грн 76 коп та 302 грн 80 коп судового збору. З даним судовим наказом заявник не погоджується, оскільки між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості і підстав її стягнення, вказує на те, що сума заборгованості є завищеною та не відповідає реальним показникам. Зазначив, що нарахована підприємством заборгованість за період з березня 2021 року по лютий 2024 року перевищує строк позовної давності, оскільки станом на 01.03.2021 року сальдо на початок місяця становить 9788 грн 10 коп, тобто заборгованість, що нарахована за попередній період, увійшла до складу заборгованості в розмірі 13066 грн 76 коп. Окрім цього, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 за особовим рахунком якої утворилася заборгованість в розмірі 13066 грн 76 коп, не надано доказів і того, що боржник укладав договір про надання послуг з приватним підприємством «Управлінська компанія «Управдом» та документів, які підтверджували б передачу вказаного будинку на баланс стягувачу для його обслуговування. Також просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки про наявність вказаного судового наказу ОСОБА_1 дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 травня 2024 року, яку отримав 15 травня 2024 року засобами поштового відправлення.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно допунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно судового наказу, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 13 березня 2024 року по справі 688/1178/24 №2-н/688/77/24, з ОСОБА_1 стягнуто на користь приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» заборгованість за надані послуги з управління будинками, спорудами та прибудинковими територіями в сумі 13066 грн 76 коп та 302 грн 80 коп судового збору.

З акту про неможливість вручення копії судового наказу від 19 березня 2024 року слідує, що вручити копію судового наказу ОСОБА_1 не вдалося, оскільки останній був відсутній за вказаною адресою.

З заяви про скасування судового наказу від 23 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 з судовим наказом не погоджується та просить його скасувати, оскільки між сторонами існує спір про розмір заборгованості і підстави стягнення такої заборгованості.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що приватне підприємство «Управлінська компанія «Управдом» звернулось до суду із заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 13066 грн 76 коп за період з 01.03.2021 року по 01.06.2023 року, тобто в межах строку позовної давності. Однак із долученої до заяви довідки - архів нарахувань за період березень 2021 року - лютий 2024 року вбачається, що станом на 01.03.2021 року сальдо на початок місяця становить 9788 грн 10 коп, а тому період, за який нарахована заборгованість в розмірі 13066 грн 76 коп перевищує строк позовної давності.

Відповідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши додані до заяви матеріали, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та скасувати судовий наказ від 13 березня 2024 року.

Згідно ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржика про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підста для поновлення строку для подання цієї заяви.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

За даних обставин, враховуючи відсутність доказів отримання судового наказу боржником у встановлені законом строки, суд вважає доводи представника заявника ОСОБА_2 про поважність пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу обґрунтованими, відтак цей строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 13 березня 2024 року, по справі 688/1178/24 №2-н/688/77/24.

Заяву заяву адвоката Підопригори Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління будинками, спорудами та прибудинковими територіями- задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 13 березня 2024 року по справі 688/1178/24 №2-н/688/77/24 за заявою приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління будинками, спорудами та прибудинковими територіями в сумі 13066 грн 76 коп та 302 грн. 80 коп. судового збору.

Роз`яснити стягувачу приватному підприємству «Управлінська компанія «Управдом» право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК