Провадження №2/359/1135/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 8 лютого 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 договір позики №7383691, за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало позику в розмірі 10000 гривень 00 копійок, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в означеному розмірі до 10 березня 2023 року та сплатити проценти за користування позикою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує означені грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 10000 гривень 00 копійок та борг по сплаті процентів за користування нею в розмірі 30000 гривень 00 копійок. Загальний розмір боргу за договором позики склав 40000 гривень 00 копійок. 11 липня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Росвен Інвест Україна» договір факторингу №01.02-36/23, за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року. Крім того, 25 березня 2024 року найменування ТОВ «Росвен Інвест Україна» було змінено на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідач продовжує ухилятись від добровільного повернення боргу. Тому ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року в розмірі 40000 гривень 00 копійок.

Представник позивача ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання. В пункті 3 резолютивної частини пред`явленого позову (а.с.3 зворот) міститься вимога про розгляд цивільної справи в його відсутності.

ОСОБА_1 також не з`явився у судове засідання та обмежився поданням відзиву (а.с.35-40), в якому він просить суд визнати недійсним договір позики №7383691 від 8 лютого 2023 року та відмовити у задоволенні позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2023 року (а.с.26) вбачається, що цивільну справу було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 січня 2024 року (а.с.30) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 26 лютого 2024 року (а.с.43-44) було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про рахунки, відкриті для обслуговування ОСОБА_1 станом на 8 лютого 2023 року; відомості про належність відповідачу банківської картки НОМЕР_1 ; інформацію про перерахування 8 лютого 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в розмірі 10000 гривень 00 копійок на рахунок, відкритий для обслуговування ОСОБА_1 ; виписку про рух грошових коштів по банківській картці НОМЕР_1 за період часу з 8 лютого 2023 року до 9 лютого 2023 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 квітня 2024 року (а.с.55-56) було повторно витребувано вказані відомості у АТ КБ «Приватбанк».

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

8 лютого 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 договір позики №7383691 (а.с.5-7), за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати позику в розмірі 10000 гривень 00 копійок, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в означеному розмірі до 10 березня 2023 року та сплатити проценти за користування позикою.

В той же день ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування ОСОБА_1 , грошові кошти в розмірі 10000 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується листом супервайзера з обробки звернень клієнтів та держорганів АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-240429/27998 від 3 травня 2024 року (а.с.63) та випискою за договором, укладеним з відповідачем (а.с.63 зворот а.с.64).

Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» та главою 73 «Факторинг» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подав жодного доказу на підтвердження належного виконання ним грошових зобов`язань за договором позики. Тому станом на 10 березня 2023 року, тобто на день закінчення строку повернення позики, у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 10000 гривень 00 копійок та борг по сплаті процентів за користування нею в розмірі 2250 гривень 00 копійок. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с.9 зворот 10).

Зі змісту цього розрахунку також вбачається, що після закінчення строку повернення позики борг відповідача по сплаті процентів за користування нею збільшився до 30000 гривень 00 копійок. У зв`язку з тим, що договір позики має тотожну правову природу, що і договір кредиту, нарахування процентів за користування позикою після закінчення строку її повернення суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними в його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивні норми ст.10561 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена також в п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.

Таким чином, загальний розмір боргу ОСОБА_1 за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року склав лише 12250 гривень 00 копійок (10000,00 + 2250,00).

11 липня 2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Росвен Інвест Україна» договір факторингу №01.02-36/23 (а.с.11-18), за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року. Крім того, 25 березня 2024 року найменування ТОВ «Росвен Інвест Україна» було змінено на ТОВ «Свеа Фінанс». Ця обставина підтверджується копією відповідного рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25 березня 2024 року (а.с.52) та копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань (а.с.53).

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_1 хоча б частково повернув означений борг. Натомість, договір позики №7383691 від 8 лютого 2023 року не має ознак нікчемності в розумінні ч.2 ст.215 ЦК України, а вимога про визнання недійсним оспорюваного правочину може бути предметом лише позову (в даному випадку зустрічного позову), а не відзиву на позов. Тому посилання відповідача на недійсність вказаного договору підлягає критичній оцінці.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути борг за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року в розмірі 12250 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення з відповідача боргу за вказаним договором в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило судовий збір в розмірі 2684 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №332 від 15 грудня 2023 року (а.с.4). Пред`явлений позов задоволений на 30,63% (12250,00 : 40000,00 х 100%).

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 822 гривень 11 копійок (2684,00 : 100% х 30,63%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1, ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» борг за договором позики №7383691 від 8 лютого 2023 року в розмірі 12250 гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу за вказаним договором в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» витрати на оплату судового збору в розмірі 822 гривень 11 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта