Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2678/24
Провадження № 2/711/1218/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 травня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Копаєвій Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 07.12.2023р., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором №8757114 в розмірі 62 424 грн. 20 коп., за договором позики №5618452 в розмірі 2 668 грн. 30 коп., за договором позики №78982468 в розмірі 39 625 грн., а всього 104 717 грн. 50 коп., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 25.05.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір №8757114, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу №28092023, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 62 424 грн. 20 коп., з яких: 16 275 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 46 149 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками.
Крім того, 22.05.2023 року між ТзОВ «Маніфою» та відповідачем був укладений кредитний договір №5618452, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18-10/2023, укладеного між ТзОВ «Мініфою» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 2 668 грн. 30 коп., з яких: 1 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1 668 грн. 30 коп. заборгованість за відсотками.
Оскільки відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Від відповідача заперечень проти позову не надходило.
30.04.2024р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду та шляхом направлення SMS-повідомлення через мобільний додаток Vaіber», яке було отримане відповідачем 30.04.2024р.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору про споживчий кредит №8757114 від 25.05.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в сумі 17 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування /а.с. 9-14, 15/.
Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 100 днів з 25.05.2023 року і складається із пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.06.2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.09.2023 року. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.06.2023 року (дата завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.09.2023 року (останнього дня строку кредитування), (п.п. 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2 550 грн. нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 45 900 грн. нараховуються за стандартною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору).
28.09.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №28092023 (далі Договір факторингу), за умовами якого позивач набув та прийняв за плату належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, що є додатком до договору.
Пунктом 1.2 Договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 16-18).
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників №1 до договору факторингу №28092023 від 28.09.2023 року та витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №28092023 від 28.09.2023 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8757114 від 25.05.2023 року на загальну суму 62 424 грн. 20 коп., що складається із наступних сум: заборгованість по основному боргу 16 275 грн., заборгованість за відсотками 46 149 грн. 20 коп. /а.с. 19, 20/.
Крім того, 22.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №5618452, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування /а.с. 28-32, 33-34, 35-37/.
18.10.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №18-10/2023 (далі Договір факторингу), за умовами якого позивач набув та прийняв за плату належні ТзОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, що є додатком до договору.
Пунктом 1.2 Договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 38-40).
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 року та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №5618452 від 22.05.2023 року на загальну суму 2 668 грн. 30 коп., що складається із наступних сум: заборгованість по основному боргу 1 000 грн., заборгованість за відсотками 1 668 грн. 30коп. /а.с. 41, 42/.
Також, 28.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №78982468, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування /а.с. 48-49, 50/.
Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів до 27.06.2023 року. Базова процентна ставка 2,5% в день, знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7% в день (п. 2.1, 2.3 договору).
14.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), за умовами якого позивач набув та прийняв за плату належні ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, що є додатком до договору.
Пунктом 1.2 Договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 51-52).
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним Реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна, визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного Реєстру боржників і вказується в таких Реєстрах боржників.
22.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №13 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої сторони визначили загальну суму Прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року (а.с. 54).
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, складеного 22.11.2023 року, та витягу з Реєстру боржників №12 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, складеного 22.11.2023 року, позивачу передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №78982468 від 28.05.2023 року на загальну суму 39 625 грн., що складається із наступних сум: заборгованість по основному боргу 10 000 грн., заборгованість за відсотками 29 625 грн. /а.с. 55, 56/.
Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконані грошові зобов`язання за вищевказаними кредитним договором та договорами позики в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК,Ж правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у відповідних кредитних договорах (договорах позики), і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Враховуючи ту обставину, що, в порушення умов договору про споживчий кредит №8757114 від 25.05.2023 року, договору позики №5618452 від 22.05.2023 року та договору позики №78982468 від 28.05.2023 року, відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаними договорами є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3 028 грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 28 травня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко