Справа №705/4479/22
2/705/404/24 РІШЕННЯ
30 квітня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кушнеренком Ігорем Вікторовичем, до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Ліга» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,
Адвокат Кушнеренко І.В. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в інтересах ОСОБА_1 , до ТОВ Агрофірма «Ліга» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
Таким чином, ТОВ Агрофірма «Ліга» не виконувало істотні умови договору оренди земельної ділянки від 18.08.2010 шляхом невиплати орендної плати за вказаним договором як мінімум за 2018-2021 роки, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до інформації, яку отримано з ГУ ДПС у Черкаській області від 05.10.2022, ТОВ «Агрофірма «Ліга» здійснювала нарахування доходу ОСОБА_1 за період 2010 -2021 роки, при цьому за період з 2015 по 2021 року жодних сум їй не виплачено. При цьому, між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Ліга» наразі діє договір оренди земельної ділянки від 2010 року (який укладала безпосередньо ОСОБА_1 відносно своєї земельної ділянки). Таким чином, інформація, яку надано ГУ ДПС в Черкаській області, відображає стан нарахування та виплати орендної плати щодо договору оренди земельної ділянки, який в 2010 році укладала сама ОСОБА_1 . Факт відсутності інформації про нарахування та виплату орендної плати за договором оренди землі, право власності на яке ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , є додатковим підтвердженням того, що відповідач таких нарахувань та розрахунків не проводив по відношенню до позивача. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в інформації Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.101-3494/2-22 від 21.10.2022 (2018 рік 110628,47 грн., 2019-2021 роки 98 950,72 грн.). Таким чином, сума несплаченої орендної плати ТОВ «Агрофірма «Ліга» на користь позивача за 2018 рік складає 3318, 85 грн., за 2019 рік 2968,52 грн., за 2020 рік 2968,52 грн., за 2021 рік 2968,52 грн. Загальна сума заборгованості з орендної плати складає 12 224, 41 грн.
У даному випадку орендна плата не сплачувалась на протязі 2018-2021 років включно, листи позивача з вказаного приводу відповідач проігнорував, тому можна вести мову про систематичну несплату орендної плати за договором оренди землі та відповідно про наявність підстав для розірвання договору оренди землі.
16.04.2024 аналогічне клопотання подано безпосередньо до суду разом з оригіналом платіжної інструкції № 942 від 18.12.2023.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала повністю позицію свого представника.
Представник відповідача ТОВ Агрофірма «Ліга» - адвоката Синєгуб Р.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Вказав, що договір було укладено із ОСОБА_4 . У подальшому 08.06.2022 право спадкування перейшло до позивача. Позивач звернулася до орендаря у 2022 року наперед до закінчення часу виплати орендної плати відповідно до умов договору. Невиконання умов договору відбулося неумисно у зв`язку з тим, що попередній власник помер у 2018 році, а новий оформив право власності у 2022 році. Наразі борг погашений в повному обсязі. Систематичності несплати орендної плати немає, тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.10.2018 Виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.05.2022 визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,59 га, що розташована в межах Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 016844, виданий 06.06.2023. Рішення набрало законної сили 03.06.2022.
Відповідно до копії вказаного вище договору від 18 серпня 2010 року між ОСОБА_4 , як орендодавцем, та ТОВ Агрофірма «Ліга», як орендарем, було укладено Договір оренди землі.
При укладенні вказаного Договору сторони погодили та прийняли його умови, в тому числі п. 2 Договору оренди землі, з якого вбачається, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,59 га.
Згідно з п. 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем в розмірі не менше 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1216,18 грн. Крім того, відповідно до п. 10 вказаного Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
Пункт 11 вказаного Договору не містить строків внесення орендної плати.
Пунктом 13 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законодавством.
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 14 Договору).
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 32 Договору).
Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленого законом; ліквідації юридичної особи-орендаря (п. 35 Договору).
Пунктом 36 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Сторони у судовому засіданні не ставили під сумнів те, що копія договору оренди, долучена до позову, відповідає оригіналу та факт підписання договору 18.08.2010 між ОСОБА_4 та ТОВ Агрофірма «Ліга».
При розгляді справи суд не бере до уваги інформацію, викладену в листі ГУ ДПС у Черкаській області від 05.10.2022, відповідно до якої ТОВ «Агрофірма «Ліга» здійснювала нарахування доходу ОСОБА_1 за період 2010-2021 роки, оскільки інформація, яку надано ГУ ДПС в Черкаській області відображає стан нарахування та виплати орендної плати не щодо спірного договору оренди землі від 18.08.2010. Інформації про нарахування та виплату орендної плати за договором оренди землі, право власності на яке ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , зазначений лист не містить.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.
За змістом вказаних процесуальних норм об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 626, 629, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (стаття 3, 4 Закону).
У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Частинами першою - четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням стоків сплати також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту д) ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.06.2021 у справі № 25/306/20.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законом порядку. В даному випадку рішення суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку.
Відповідно до п. 38 Договору оренди від 18.08.2010 при переході права власності на земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є (не є) підставою для зміни або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, за рішенням суду переходить (не переходить) до спадкоємців, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.
Листами від 22.07.2022 та 30.09.2022 позивач ОСОБА_1 повідомила відповідача про сплату їй належної за минулий період орендної плати по договору оренди земельної ділянки.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони Договору оренди землі погодили, що орендна плата вноситься в розмірі не менше 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та обчислення її розміру здійснюється з урахуванням індексації.
Відповідно до платіжної інструкції від 18.12.2023 орендна плата за 2018-2021 роки виплачена позивачу у повному обсязі, але із значним запізненням та жодних доказів поважності затримання виплати орендної плати, наявності форс-мажорних обставин, зазначених у договорі, відповідач суду не надав та представник відповідача не зазначив у судовому засіданні.
Доводи представника відповідача про те, що після смерті орендодавця у спадкоємця були відсутні документи на землю та відповідачу достеменно не було відомо, кому саме мають сплачувати орендну плату за земельну ділянку, є безпідставними, оскільки орендар зобов`язаний належним чином виконувати умови договору оренди землі, у тому числі й нараховувати та сплачувати орендну плату за таким договором, включаючи період з дати смерті орендодавця і до моменту оформлення спадкоємцями права власності на земельну ділянку.
Розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Отже, з наявних у матеріалах справи доказів, договору оренди землі від 18.08.2010, що є предметом даного спору, вбачається, що ТОВ Агрофірма «Ліга» систематично (більше двох разів) порушувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати позивачеві, в строки, передбачені договором, а саме за період з 2018 по 2021 роки, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, ст. 141 ЗК України та ст. 526 ЦК України.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Установивши, що відповідач ТОВ Агрофірма «Ліга» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не сплачувало суму орендної плати, відповідно до положень ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі», суд дійшов висновку, що наведене є підставою для його розірвання, оскільки носить систематичний характер та наявні істотні порушення умов договору.
Враховуючи, що орендар допустив порушення умов договору та мав заборгованість по орендній платі, суд також вбачає підстави для нарахування штрафних санкцій.
У позовній заяві представник позивача просив суд стягнути з відповідача, крім орендної плати, втрати від інфляції, три відсотки річних та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати за кожен день прострочення по день винесення судового рішення. Розрахунок таких сум представником позивача наведено станом на час подання позову до суду.
Суд не розцінює зазначені вимоги як зміну предмету позову, оскільки первісна позовна заява містить вимогу про стягнення всіх сум по день винесення рішення суду (в даному випадку по день фактичного розрахунку), а розрахунок, який проведено відповідачем, здійснено станом на час подання позову до суду.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1984 грн 80 коп.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачеві ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Кушнеренком І.В., який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000063 від 25.08.2016, виданого Радою адвокатів Херсонської області на підставі рішення № 1 від 25.08.2016, та останній представляв інтереси позивача за Ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВТ № 1031266, на підставі Договору про надання правничої допомоги від 13.09.2022.
З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.
Керуючись ст.ст. 19, 76-81, 128, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Ліга» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Ліга» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне рішення складене 10.05.2024.
Суддя О.І.Єщенко