Провадження № 2/359/1242/2024
Справа № 359/443/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Басистого В.В. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У січні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на залізничній колії, розташованій на станції залізничного вокзалу м. Бориспіль, стався наїзд потягу на ОСОБА_4 . Від отриманих травм він помер на місці події. ОСОБА_3 є матір`ю померлого. Вона витратила грошові кошти в розмірі 6219 гривень 70 копійок на поховання сина. Крім того, ОСОБА_3 втратила найріднішу для себе людину, на яку покладала великі надії. Смерть сина завдала позивачу невиліковну душевну рану. На день смерті ОСОБА_4 виповнилося лише 19 років, він не встиг створити власну сім`ю та проживав разом з позивачем. ОСОБА_3 щоденно страждає за ним, в неї порушився звичний ритм життя, вона втратила вироблені роками життєві зв`язки, перебуває в постійному жалю за рідною дитиною. Відновлення її звичного стану є практично неможливим, зокрема, тому що вона вже ніколи не зможе отримати від сина допомогу та підтримку, а загиблий - створити власну сім`ю та мати своїх дітей. Усвідомлення цих обставин тривалий час викликає у ОСОБА_3 глибокі душевні переживання. У такий спосіб їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 300000 гривень 00 копійок. Тому ОСОБА_3 просить суд стягнути з АТ «Укрзалізниця» майнову шкоду в розмірі 6219 гривень 70 копійок та моральну шкоду в розмірі 300000 гривень 00 копійок.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників до пред`явленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2024 року (а.с.18) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 січня 2024 року (а.с.19) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 лютого 2024 року (а.с.53-54) у Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області були витребувані матеріали кримінального провадження №0000152 від 14 березня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 квітня 2024 року (а.с.70) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача Басистий В.В. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що ОСОБА_4 був травмований невстановленим поїздом при нез`ясованих обставинах. Відповідно до акта службового розслідування аварії нещасний випадок стався внаслідок порушення самим потерпілим п.п. 2.2, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а вини працівників залізничного транспорту не вбачається. Так, машиніст електропоїзда №6804 ОСОБА_5 побачив вже померлого ОСОБА_4 , який знаходився в навушниках. Перебуваючи на залізничній колії, маючи при цьому можливість перейти її через пішохідний міст та знаходячись в навушниках, ОСОБА_4 свідомо допускав настання шкідливого результату. Таким чином, потерпілий вчинив умисні дії, спрямовані на порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, що звільняє відповідача від відповідальності шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому представник відповідача Басистий В.В. просить відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2002 року (а.с.10).

Зі змісту протоколу огляду місця події від 14 березня 2021 року (а.с.82-87) вбачається, що 14 березня 2021 року близько 6 години 14 хвилин на колії залізничного вокзалу м. Бориспіль був виявлений труп ОСОБА_4 . До ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.276 КК України (кримінальне провадження №0000152).

Зі змісту висновку експерта №101 від 15 квітня 2021 року (а.с.88-89) вбачається, що смерть ОСОБА_4 настала від травматичного розділення тіла на рівні живота з ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувалось масивною крововтратою та шоком.

18 березня 2021 року у Бориспільському МР ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) був складений актовий запис №465 про смерть ОСОБА_4 . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18 березня 2021 року (а.с.8).

Спірні відносини регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо визначення тягаря відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

б. щодо визначення розміру майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо визначення тягаря відповідальності.

Зі змісту довідки про причини смерті від 15 березня 2021 року (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_4 помер від травми при зіткненні з поїздом. Достовірність цієї обставини підтверджується висновком експерта №101 від 15 квітня 2021 року (а.с.88-89), зі змісту якого вбачається, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , об`єднані одним спільним механізмом залізничної травми та утворились при зіткненні рухомого залізничного транспорту з пішоходом. У зв`язку з тим, що АТ «Укрзалізниця» є монополістом у сфері залізничних перевезень в Україні, презюмується, що смерть ОСОБА_4 сталась внаслідок наїзду на його тіло потяга, яким володіє відповідач. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача Басистий В.В. не подав жодного доказу на підтвердження того, що потяг, яким був здійснений наїзд на ОСОБА_4 , належить або перебуває у володінні іншої юридичної особи, а не АТ «Укрзалізниця». Навпаки, зі змісту акта службового розслідування аварії від 23 березня 2021 року (а.с.34-35) та листа АТ «Укрзалізниця» №НЗТ-08/2175 від 29 грудня 2021 року (а.с.81) вбачається, що не вдалось встановити поїзд, який здійснив наїзд на ОСОБА_4 . Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України у АТ «Укрзалізниця» виникло зобов`язання відшкодувати ОСОБА_3 шкоду, заподіяну смертю її сина.

Крім того, в поясненнях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 14 березня 2021 року (а.с.38, 39, 41), довідці розшифрування шкидкостемірної стрічки №6804 від 14 березня 2021 року (а.с.40), протоколі наради при в.о. головного інженеру виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень від 16 березня 2021 року (а.с.36) та акті службового розслідування аварії від 23 березня 2021 року (а.с.34-35) відсутня інформація про те, що ОСОБА_4 здійснив умисні дії, спрямовані на позбавлення себе життя. Зокрема, недотримання Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України само по собі не свідчить про наявність умислу в діях потерпілого. Тому підстава, передбачена ч.5 ст.1187 ЦК України, для звільнення АТ «Укрзалізниця» від обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_4 , відсутня.

б. щодо визначення розміру майнової та моральної шкоди.

З копії договору-замовлення про надання ритуальних послуг від 15 березня 2021 року та копії квитанції (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_3 витратила грошові кошти в розмірі 6219 гривень 70 копійок на поховання сина.

Суд зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Очевидно, що у зв`язку зі смертю дитини, якій виповнилось лише 19 років, ОСОБА_3 зазнала постійні глибокі переживання. Позивач втратила душевний спокій, весь час перебуває у стані постійного напруження та стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона змушена докладати значних зусиль для організації свого життя. Смерть дитини не можна виміряти будь якими мірками, горе та втрата викликає реакцію замикання від оточуючого середовища, зниження настрою, порушення сну, а тому, виходячи з глибини та тривалості страждань позивача суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка має бути стягнута з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_3 становить 300000 гривень 00 копійок. Такий розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості, які згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України відносяться до основних засад цивільного законодавства, а також узгоджується з правовою позицією, викладеною в численних постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі №686/13188/21 (провадження №61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі №336/10216/21 (провадження №61-73св23), зміст якої полягає в тому, що грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження № 14-24цс21) наголосила на тому, що розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

З огляду на це суд висновує про те, що з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 належить стягнути майнову шкоду в розмірі 6219 гривень 70 копійок та моральну шкоду в розмірі 300000 гривень 00 копійок.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

За правилом ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_3 була звільнена від сплати судового збору в розмірі 3062 гривень 20 копійок за вимоги майнового характеру в загальному розмірі 306219 гривень 70 копійок (306219,70 / 100% х 1%). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд висновує, що з АТ «Укрзалізниця» на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3062 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю, задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 300000 гривень 00 копійок та майнову шкоду в розмірі 6219 гривень 70 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 3062 гривень 20 копійок.

Повний текст рішення суду складений 31 травня 2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта