Провадження № 2/205/1385/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в яій просять: визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими будовами, який розташований по АДРЕСА_1 , в спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотраісом Новоазовської державної нотаріальної контори Колосовим В.Ф. 11.07.1997 року, зареєстрований в реєстрі за №2763.

В обґрунтуванні позову зазначила, що 13.07.2022 року рішенням Новоукраїнського районного суду встановлено факт смерті чоловіка заявниці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Виноградне Новоазовського району Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Виноградне м.Маріуполь Донецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належний спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори Колосовим В.Ф. 11.07.1997 року, зареєстрований в реєстрі за № 2763. На момент смерті спадкодавець ОСОБА_4 перебував у шпюбі з позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 15.10.1988 року Виноградненською сільською радою народних депутатів Новоазовського району. Житловий будинок, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, знаходиться на території Новоазовського району в с.Виноградне. 07.11.2023 року, за підписом Першого заступника міського голови Маріупольської міської ради, позивачка отримала інформацію про те, що територію с.Виноградне Новоазовського району було включено в територію міста Маріуполь відповідно до Постанови ВР України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Гельманівського районів Донецької області» від 11.12.2014 року. На сьогоднішній день вказана територія є тимчасово окупованою Російською Федерацією. Позивачка, як внутрішньо переміщена особа, проживає в по АДРЕСА_2 . Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивачка звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 12.08.2022 року нотаріусом була заведена спадкова справа за № 255/2022. При цьому, право власності на зазначений будинок в Державному реєстрі речових прав не реєструвалося, архівна довідка про належність житлового будинку померлому - відсутня.

15.09.2023року ОСОБА_1 (позивачка) звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . 15 вересня 2023 року, керуючись ст.49 Закону України «Про нотаріат» та враховуючи той факт, що реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не була належним чином доведена, державний нотаріус Новоукраїнської державної нотаріальної контори Н.Г.Шевченко винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 15.09.2023 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:2430 площею 0,1981 га, розташованої у АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. У зв`язку з відсутністю архівної довідки про належність житлового будинку померлому та державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будиноку Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона позбавлена можливості здійснити це у встановленому позасудовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськка від 29.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

25.12.2024 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно якого просить відмовити у задоволені позовних вимог, зазначаючи наступне. Є не зрозумілим не логічним та законодавчо необґрунтованим, на яких підставах ММР виступає відповідачем у вказаній справі. Органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є Новоукраїнська міська рада Кіровонрадської області. Крім того, за життя ОСОБА_4 не набув право власності на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач не може претендувати на це майно.

27.12.2024 року з боку позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої зазначено, що позивачка визначила Маріупольську міську раду відповідачем у цій справі, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємцеів ОСОБА_4 Житлоивй будинок з господарськими будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належний спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори Колосовим В.Ф.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2024 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2024 року здійснено перехід з розгляду справи по суті на стадію підготовчого судового засідання та задоволено заяву позивача про витребування доказів від державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г.

06.06.2024 року на адресу суду надійшли витребувані докази спадкова справа №255/2022 до майна померлого ОСОБА_4 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2024 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник надали суду заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, розглянути справу за наявними матеріалами у їх відсутності.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М., який діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 виданого 15.10.1988 року, зареєстрованим Виноградненською сільською Радою народних депутатів Новоазовського району.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті м. Маріуполь, Донецька область, Україна.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 11.07.1997 року посвідченого державним нотаріусом Колосовим В.Ф., ОСОБА_4 отримав спадкове майно на підставі заповіту, яке складається з житлового будинку з господарськими будовами, що знаходяться в АДРЕСА_1 на землі Виноградненської сільської Ради народних депутатів. На земельній ділянці розташовано: шлакоблочний житловий будинок житловою площею 42,2 кв.м., ганок, гараж, сарай, теплиця, уборна з душем, паркан.

Матеріали справи містять також технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 30.10.2019 року, по АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_4 , загальна площа приміщень складає 134,7 кв.м., житлова (основна) 42,2 кв.м., допоміжна (підсобна) 92,5 кв.м.

Згідно матеріалів спадкової справи №255/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 12.08.2022 року та з заявою про видачу свідоцтва 15.09.2023 року, де зазначила, що на день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка.

15.09.2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з Земельної ділянки, кадастровий номер :01:000:2430 площею 0,1981 га в межах згідно з планом, розташованої у АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно інформації першого заступника міського голови Маріупольської міської ради від 07.11.2023 року, зазначено що територію с. Виноградне Новоазовського району було включено в територію міста Маріуполь відповідно до Постанови ВР України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» від 11.12.2014 року. На сьогоднішній день вказана територія є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 за життя не оформив належним чином права вланості на вищезазначений житловий будинок, не здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно після смерті ОСОБА_5 .

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Позивач, як спадкоємець першої черги звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 , на підставі якої була заведена спадкова справа № 255/2022.

Як вбачається з Постанови нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірний житловий будинок входить до складу спадщини, а позивач єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину, а відтак суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будовами, який розташований по АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст.316, 321,328, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297,1298 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будовами, який розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , належний спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори Колосовим В.Ф. 11.07.1997 року, зареєстрований в реєстрі №2763.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 29 липня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Маріупольська міська рада, , адреса: Донецька область, м. Маріуполь, просп.. Мира, буд. 70, 87500, фактичне місцезнаходження: м. Дніпро, вул.. Вокзальна, ел. пошта: .

Суддя: Н.О. Бізяєва