Апеляційне провадження №22-ц/824/3182/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.06.2010 року в розмірі 61121,36 грн. станом на 22.08.2022 року, а також судових витрат.

Свої вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.06.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту, однак, остання умов укладеного договору не виконує належним чином.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 22.08.2022 року має заборгованість у розмірі 61121,36 грн., з яких: 50879,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10242,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Зважаючи на наведене, банк просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2010 року в розмірі 50879,11 грн. станом на 22.08.2022 року та судовий збір у розмірі 2065,18 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі іншій частині рішення залишити без змін.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції зробив посилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки погоджено зазначено у заяві - анкеті, Довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового кредиту, які підписані особисто Відповідачем. Відхилення Довідки як доказу є незаконним та не вмотивованим, що є порушенням ст.263, 264, 265 ЦПК України. У заяві, підписаній сторонами, наявні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальну», за допомогою якої й були фактично отримані ним кредитні кошти.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належним чином як факт отримання відповідачем кредиту, так і факт безпідставного його неповернення та невиплати нарахувань на такі кредитні кошти. Відмовляючи в частині стягнення заявлених банком нарахувань за кредитом, суд виходив з того, що їх розмір визначено умовами та правилами кредитування, на яких відсутній підпис позичальника, через що неможливо встановити, чи саме з такими умовами погодився позичальник при отриманні кредитної карти.

З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як убачається з матеріалів справи, 07 червня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання відповідної анкети-заяви. При цьому у вказаній анкеті-заяві у відповідній графі міститься підпис позичальника на підтвердження факту отримання ним кредитної карти. За таких умов факт отримання відповідачем відповідного кредитного інструменту, за допомогою якого були фактично отримані кредитні кошти, підтверджується матеріалами справи.

Окрім вказаних документів, до суду також було надано довідку про умови кредитування, в якій були зазначені розмір та порядок нарахування як відсотків за кредитом, так і штрафних санкцій за його неповернення або порушення строків повернення. При цьому вказана довідка містить підпис відповідача, відтак висновок суду першої інстанції про відсутність доказів того, що саме з такими як заявив банк умовами погодився позичальник при отриманні кредиту, не відповідає матеріалам справи. Оскільки вони були підписані позичальником, представлені умови та тарифи надання кредиту можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а відтак правові підстави для її неврахування при вирішенні спору відсутні.

Також крім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту, в якому останнього було повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме:

- Тип кредиту;

- Суму ліміту;

- Строк договору та строк кредитування;

- Спосіб та строк надання кредиту;

- Процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду;

- Тип процентної ставки;

- Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця;

- Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача;

- Реальна річна процентна ставка;

- Порядок повернення кредиту;

- Наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою; підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, тощо.

Апеляційний суд також зважає й на те, що на підтвердження фактичного користування відповідачем кредитною картою та здійснення за її допомогою фінансових операцій банком було направлено до суду першої інстанції виписку руху коштів по рахунку за отриманою відповідачем банківською картою.

Згідно представленого до суду розрахунку заборгованість відповідача за кредитом станом на станом на 22.08.2022 року має заборгованість у розмірі 61121,36 грн., з яких: 50879,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10242,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

На підтвердження своїх вимог позивачем було представлено до суду як докази надання кредиту відповідачу, так неналежності виконання прийнятих боржником зобов`язань, внаслідок чого за кредитом утворилася заборгованість, яку відповідач не погашає. Розмір нарахування відсотків, пені та штрафів було обґрунтовано відповідним розрахунком згідно умов кредитного договору. За таких умов позиція позивача підтверджена рядом представлених ним до суду доказів.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, зважаючи на неправильне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 5 786, 68 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення. Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 10 242 (десять тисяч двісті сорок дві) грн 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) судовий збір у розмірі 5 786 ( п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість )грн 68 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько