Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/380/24

07 червня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді : Битківського Л.М.,

з участю секретаря Говдяк Д.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» про поновлення його на роботі на посаді начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, з якої він був звільнений наказом директора Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №45-к від 15 лютого 2024 року. Одночасно поставив питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що з 01 серпня 2019 року був призначений на посаду начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України». Наказом № 45-к від 15 лютого 2024 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані. Звільнення з роботи вважає незаконним та таким, що проведено з порушенням вимог чинного законодавства. На обгрунтування заявленої позиції у позові зазначив, що 14 лютого 2024 року орієнтовно о 12 год. на службовому автомобілі виїхав до м.Івано-Франківська з метою проведення робочої зустрічі із головним метрологом ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_4 . Близько 13 год 45 хв. йому зателефонував заступник директора Богородчанського ЛВУМГ ОСОБА_5 з вимогою повернутись на робоче місце. О 15 год. 20 хв він прибув на територію підприємства і зайшов в кабінет заступника директора ОСОБА_5 , де в той час були присутні представник відділу кадрів Піщак Г.В., інженер з охорони праці ОСОБА_6 та працівник служби охорони ОСОБА_7 .

Заступник директора ОСОБА_5 відразу заявив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, викликав медсестру ОСОБА_8 та став вимагати проходження тесту на стан сп"яніння на приладі "Драгер". Він відмовився від проходження тесту у кабінеті заступника директора, оскільки в силу професійних обов`язків знав, що прилад давно не проходив повірку, при цьому запропонував провести його огляд у медичному закладі. Однак його пропозицію заступник директора проігнорував, натомість запропонував до підпису документи, які на його думку уже були готові. Підписувати їх він відмовився. 15 лютого 2024 року йому вручили наказ про звільнення. На його вимогу надати для ознайомлення документи, які стали підставою для винесення наказу про звільнення, йому було відмовлено.

Згодом, після звільнення йому були надані документи, з яких з`ясував, що 14 лютого 2024 року заступником директора за участю згаданих осіб складено акт про огляд працівника для встановлення факту сп`яніння, в якому вказано, що він нібито відмовився від проведення медичного огляду, зокрема вимірювання показників тиску, пульсу, що не відповідає дійсності. Також в акті вказано на наявність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння: сильний різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійкість пози, порушення мови, неадекватна поведінка. Проте він у стані алкогольного сп`яніння не перебував, акт від 14 лютого 2024 року про огляд працівника для встановлення факту сп`яніння вважає неналежним доказом.

Крім того, у позові позивач зазначив, що у трудових відносинах з підприємством перебував 19 років, позитивно характеризувався, неодноразово заохочувався, отримував подяки, при цьому був свавільно звільнений за появу на роботі у нетверезому стані, за відсутності належних доказів та з порушенням процедури визначеної п.1.3 Посадової інструкції начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика БЛВУМГ.

Оскільки проведене звільнення вважав незаконним, то з 15 лютого 2024 року перебуває у вимушеному прогулі. Також 14 лютого 2024 року у табелі робочого часу йому безпідставно виставлено прогул. Тому просив суд поновити його на займаній посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та заробіток за 14 лютого 2024 року.

Відповідачем ТзОВ "Оператор газотранспортної системи України" в особі представника - адвоката Підлипенського Д.В. 01 квітня 2024 року подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вказав, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» з 01 серпня 2019 року. 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 , не попередивши свого безпосереднього керівника - заступника директора Богородчанського ЛВУМГ ОСОБА_5 , самовільно об 11 год. 34 хв. залишив територію Богородчанського ЛВУМГ. Біля 13 год. 45 хв., отримавши інформацію щодо скликання директором Богородчанського ЛВУМГ наради, заступник директора Богородчанського ЛВУМГ Лушпак Т.В. зателефонував позивачу, щоб поінформувати про нараду, яка планується. ОСОБА_1 не виходив на зв`язок. Тому, у працівників служби ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_1 поїхав до м. Івано-Франківська. Встановивши яким автомобілем він поїхав, заступник директора зателефонував до водія, котрий повідомив що ОСОБА_1 залишився в м.Івано-Франківську, а водій повертається до смт. Богородчан.

Близько 14 год. ОСОБА_5 все ж додзвонився до позивача та повідомив про терміново заплановану нараду у директора. О 15 год. 20 хв. позивач зайшов до кабінету заступника директора і від нього було відчутно різкий запах алкоголю, його ходьба була невпевненою. Через це позивачу було запропоновано пройти тест на вживання алкоголю на штатному алкотестері Alcotest 6510 та здати аналіз на вміст алкоголю в крові в медичному закладі. Від проходження тесту, а також від здачі відповідного аналізу в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Керуючись Інструкцією з відсторонення від роботи працівників з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в присутності позивача було складено Акт огляду працівника для встановлення факту сп`яніння, Акт про відмову працівника дати письмове пояснення та Акт про відсторонення від роботи працівника, який перебував в стані сп`яніння. Зі складеними актами позивач ознайомитися відмовився, що також було засвідчено присутніми.

14 лютого 2024 року на підставі складених актів директором Богородчанського ЛВУМГ був виданий наказ «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », згідно якого позивач був відсторонений від роботи у зв`язку з перебуванням на робочому місці в адміністративному корпусі Богородчанського ЛВУМГ із явними ознаками алкогольного сп`яніння. З даним наказом позивач також ознайомитись відмовився, що було зафіксовано у Акті про відмову від ознайомлення з наказом про відсторонення від роботи. Близько 15 год. 45 хв. позивача у супроводі фахівця І категорії охорони об`єктів та безпеки ОСОБА_9 службовим транспортом було доставлено додому.

Виходячи з наведених обставин, у зв`язку з появою працівника на роботі в нетверезому стані, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, наказом Богородчанського ЛВУМГ від 15 лютого 2024 р. № 45/к позивача було звільнено з роботи.

Також у відзиві представник відповідача послався на те, що факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння підтверджено скриншотом переписки у системі обміну повідомленнями між ОСОБА_1 та директором ОСОБА_10 . Крім того, звернув увагу, що за порушення вимог розпорядчих документів товариства наказом Богородчанського ЛВУМГ від 26 грудня 2023 pоку позиввачу було оголошено догану, яка на момент видання наказу про його звільнення з роботи не була погашеною.

В ході судового розгляду позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених у позові та, апелюючи до матеріалів справи, позивач додатково пояснив, що в липні 2005 року був прийнятий на роботу в Богородчанське ЛВУМГ УМГ "Прикарпаттрансгаз" і з того часу безперервно працював на підприємстві, яке внаслідок реорганізацій неодноразово змінювало назву, на різних посадах. З 01 серпня 2019 року був призначений на посаду начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України». Протягом усього часу перебування у трудових відносинах з підприємством сумлінно ставився до роботи, неодноразово заохочувався керівництвом, отримував подяки та підвищувався по службі, зокрема, розпочавши роботу з посади приладиста з обслуговування магістральних газопроводів 4 розряду професійно зростав і дійшов до посади начальника служби на підприємстві. Проте, протягом останніх двох років заступником директора управління ОСОБА_5 на нього чинився постійний психологічний тиск через те, що він відмовився на його вимогу звільнити займану посаду для іншої особи. Постійне нервове напруження внаслідок упередженого ставлення до нього заступника директора ОСОБА_5 , який був його безпосерднім керівником, переживання через можливість втратити роботу, призвели до погіршення стану його здоров`я. В лютому 2023 року він був госпіталізований до Богородчанської центральної лікарні з неврологічним розладом, тривожно-депресивним синдромом з агрипінією та проходив стаціонарне лікування. В подальшому періодично отримував консультації невролога та регулярно приймав призначені седативні препарати.

14.02.2024 року з початку робочого дня, як зазвичай, займався робочими питаннями і близько 9 год.30 хв. зайшов до заступника директора з доповіддю про результати перевірки, яка напередодні проходила на підприємстві та стосувалась його діяльності. При цьому повідомив, що має заплановану зустріч із головним метрологом ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_4 з приводу узгодження графіків проведення планових повірок засобів вимірювальної техніки підприємства на 2024 рік, що входить у його безпосередні службові обов`язки. ОСОБА_5 з даного приводу жодних заперечень не мав. Близько 11 год.30 хв. він замовив у автотранспортній службі автомобіль і виїхав до м.Івано-Франіквська. Разом з ним до м.Івано-Франківська поїхав працівник ЛВУМГ ОСОБА_11 . По дорозі до Івано-Франківська він відчув себе зле, тому на АДРЕСА_1 вирішив вийти з автомобіля і пройтись пішки. Водію службового автомобіля сказав повертатись на підприємсвтво. В цей час йому зателефонувала дочка, яка перебувала в Івано-Франківську, і, з`ясувавши під час розмови, що він почувається недобре, під`їхала автомобілем та супроводила його, а також наполягла на тому, щоб він прийняв препарат ОСОБА_12 . Близько 13 год.45 хв. йому зателефонував ОСОБА_5 , який повідомив про необхідність негайно повернутись на підприємство у зв`язку з виробничою необхідністю. Службовим автомобілем, який він повернувся на підприємство. О 15.20 год. він зайшов на територію підприємства і направився до кабінету заступника директора у якому застав крім ОСОБА_5 працівника кадрового підрозділу ОСОБА_13 , інженера з охорони праці ОСОБА_14 та працівника служби охорони ОСОБА_15 . Відразу ж після того, як він зайшов у кабінет ОСОБА_5 звинуватив його у тому, що він перебуває у стані сп`яніння. Охоронець ОСОБА_15 в цей час перегородив йому вихід з кабінету, не дозволяючи йому протягом певного часу навіть вийти до туалету. До кабінету була викликана медсестра ОСОБА_8 . Від нього зажадали продути алкотестер та підписати документи, які уже були заздалегідь підготовлені. Спостерігаючи упереджене до себе ставлення, він відмовився проходити тест на приладі Драгер на місці, знаючи крім того, що один з приладів не пройшов повірку. При цьому заявляв, що готовий поїхати на огляду у медичний заклад. Його пропозиція була відхилена. Натомість ОСОБА_5 став чинити на нього психологічний тиск та вимагав підписати документи, зміст яких йому не був доведений до відома. Дійсно він у ситуації, що склалась розгубився та відмовився підписувати запропоновані документи. На вимогу ОСОБА_5 у супроводі працівника служби охорони ОСОБА_15 о 15.45 год. він покинув територію підприємства та службовим автомобілем був доставлений додому. Наступного дня зранку намагався поспілкуватись з директором, однак той дав йому вказівку написати пояснення з приводу відсутності його на нараді. Про обставини подій, що мали місце напередодні пояснень від нього ніхто не вимагав. Відразу після написання пояснення, працівником відділу кадрів йому було вручено наказ про звільнення. Після цього, він телефоном зв`язався із начальником управління гозовимірювань та метрології ТОВ "Оператор ГТС України" ОСОБА_16 , який повідомив, що наказ про його звільнення з ним не погоджувався.

Представник позивача ОСОБА_2 за підсумками судового розгляду звернула увагу суду на те, що в ході судового розгляду підтвердилась позиція позивача стосовно того, що внаслідок особистих неприязних відносин до ОСОБА_1 зі сторони заступника директора ОСОБА_5 були очевидно підтасовані документи про вчинення дициплінарного проступку. Зокрема, з моменту коли ОСОБА_1 о 15 год 20 хв зайшов на прохідну підприємства і до моменту його виходу о 15 год 45 хв, що фіксується магнітною карткою, минуло всього 25 хвилин. З урахуванням того, що шлях з прохідної до адміністративного корпусу займає не менше 5 хвилин в один бік то на проведення огляду, складання чотирьох актів, написання службової записки, видання керівником наказу про відсторонення працівника від роботи було всього 15 хвилин. Факти викладені у складених документах не були підтверджені поясненнями свідків в судовому засіданні. Відповідач не ініціював питання виклику свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 в судове засідання для підтвердження факту перебування ОСОБА_18 у стані сп"яніння. Їх письмові пояснення не можуть бути належним і допустимим доказом.

Також наголосила, що погодження на звільнення ОСОБА_19 від начальника управління газовимірювань та метрології ТзОВ "Оператора ГТС України" ОСОБА_20 не було отримано.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві. За підсумками дослідження доказів вважав, що відповідачем доведено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності обгрунтованої підозри на перебування у стані сп`яніння під час робочого часу. Працівник зобов`язаний сумлінно і своєчасно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержаватсь трудової дисципліни. Тому, даючи оцінку даному факту, слід виходити із аналогії правових норм, визначених у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто дії позивача, який, виявляючи ознаки сп`яніння, відмовився від проходження огляду, слід розцінювати як доведення факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що займає посаду заступника директора Богородчанського ЛВУМГ, а начальник служби газовимірювань та метрології ОСОБА_1 перебуває у його безпосередньому підпорядкуванні. 14.02.2024 року у післяобіній час за вказівкою директора мав організувати проведення робочої наради з участю ОСОБА_1 . Він намагався зв`язатись з ним телефоном, однак не зміг до нього додзвонитись. Через керівника автотранспортної служби довідався, що ОСОБА_1 замовив автомобіль для поїздки до м.Івано-Франківська, тому зателефонував до водія ОСОБА_21 з яким поїхав ОСОБА_1 і дізнався, що водій повертався на підприємство сам, а ОСОБА_1 залишився у м.Івано-Франківську. Через деякий час ОСОБА_1 вийшов на зв`язок і він поставив перед ним вимогу негайно повернутись на підприємство. Коли близько 15.30 год ОСОБА_1 зайшов до його кабінету, то побачив, що той перебуває у стані сп`яніння, про що свідчив різкий запах алкоголю, нестійка хода, порушена вимова. На його вимогу пояснити свій стан ОСОБА_1 відповів запереченням. Тоді він вирішив діяти у порядку, визначеному Інструкцією з відсторонення від роботи працівників з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яка затверджена на їх підприємстві і запросив до свого кабінету працівника відділу кадрів ОСОБА_13 , охорони праці ОСОБА_14 , служби охорони ОСОБА_15 , а також медсестру Іванків для проведення огляду ОСОБА_1 на встановлення факту сп`яніння. У присутності вказаних працівників ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на місці, зокрема відмовився пройти тест на приладі "Драгер". Інші методи медичного огляду на місці не застосовувались. Також ОСОБА_19 заперечив щодо можливості проходження огляду у медичному закладі. Пояснення з приводу цих обставин ОСОБА_1 теж давати відмовився. Тому з участю вказаних працівників було складено акт виявлення працівника з ознаками сп`яніння, акт огляду для встановлення факту сп`яніння, акт відмови працівника дати письмове пояснення. На підставі складених документів, він написав службову записку керівнику, який розпорядився відсторонити позивача від роботи. Оскільки згаданою Інструкцією передбачено, що у таких випадках працівник доставляється додому, то розпорядився представнику служби охорони супроводити ОСОБА_1 до його місця проживання. Психологічний тиск на позивача зі своєї сторони заперечив. Наступного дня директор підприємства за даним фактом прийняв рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Допитаний в судовому засіданні директор Богородчанського ЛВУМГ ОСОБА_10 пояснив, що лінійне виробниче управління є структурним підрозділом ТзОВ "Оператор газотранспортної системи України" без права юридичної особи і діє на підставі Положення про управління. Він, як директор управління наділений правом прийому і звільнення з роботи підлеглих йому працівників управління. 14.02.2024 року в післяобідній час він ініціював проведення робочої наради і доручив заступнику ОСОБА_5 зібрати відповідальних працівників. Згодом ОСОБА_5 доповів про інцидент з ОСОБА_1 та подав йому службову записку. Особисто того дня з позивачем не бачився і не спілкувався. На підставі службової записки заступника видав наказ про відсторонення ОСОБА_1 від роботи 14.02.2024 року, а наступного дня прийняв рішення про його звільнення. Стосовно погодження звільнення ОСОБА_1 із начальником управління газовимірювань та метрології апарату Товариства пояснив, що засобами внутрішньої системи електронного документообігу товариства 15.02.2024 року надіслав службову записку на ім`я начальника управлвіння ОСОБА_16 з пропозицією погодити звільнення позивача. Заперечень з цього приводу не даходило.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що працює в Богородчанському ЛВУМГ на посаді сестри медичної служби охорони праці. Має середньо спеціальну медичну освіту та відповідно до посадових обов`язків вправі проводити огляди працівників на встановлення факту сп`яніння у порядку встановленому Інструкцією з відсторонення від роботи працівників з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. За даним напрямком проходила спеціальну пігодовку. 14.02.2024 року в післяобідній час, коли вона перебувала на робочому місці у медпункті їй зетелефонував заступник директора ОСОБА_5 та попросив її взяти прилад Драгер та прийти в його кабінет. Прибувши у кабінет ОСОБА_5 вона застала там ОСОБА_1 , а також ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_13 . Заступник директора вказав, що слід освідчити ОСОБА_1 на предмет перебування у стані сп`яніння. ОСОБА_1 дійсно виявляв ознаки сп`яніння, мало міце почервоніння обличчя, тремор рук, від нього було чути різкий запах алкоголю, він помітно хвилювався. Від проходження огляду за допомогою Драгера він категорично відмовився. Також йому пропонували пройти огляд у медичному закладі, що він теж заперечував. Після того вказані обставини були відоражені у складених ними комісійно актах.

Допитаний в судовому засіданні свідрок ОСОБА_21 пояснив, що працює водієм автотранспортного господарства Богородчанського ЛВУМГ. 14.02.2024 року за вказівкою начальника гаражу мав відвести до м. Івано-Франківська начальника однієї з служб управління ОСОБА_1 . Орієнтовно біля 11 год 30 хв. забрав ОСОБА_1 від прохідної підприємства та довіз його до АДРЕСА_1 , де ОСОБА_23 вийшов з автомобіля, а йому сказав повертатися на підприємство. Разом з ОСОБА_24 до м. Івано-Франківська їхав працівник ОСОБА_25 . Орієнтовно через годину отримав дзвінок від заступника директора ОСОБА_5 , який з"ясовував де перебуває ОСОБА_1 .. Начальник транспортної служби розпорядився повернутись за ОСОБА_24 до м. Івано-Франківська і він забрав ОСОБА_1 приблизно у тому ж місці де він його висадив. Близько 15 год 20 хв. вони повернулися на підприємство. Стосовно стану ОСОБА_1 ніяких особливостей не відзначав, окрім того, що сідаючи в автомобіль відчував від позивача легкий запах спиртного. Орієнтовно через 40 хв. він знову отримав розпорядження відкерівництва відвести ОСОБА_1 в смт. Богородчани.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що 14.02.2024 року в період до 12 год. разом з ОСОБА_1 який є його безпосереднім керівником, поїхали в м. Івано-Франківська де планували зустріч у Держстандартметрології. Дорогою ОСОБА_1 повідомив, що почувається зле, він був блідий. Попередньо у ОСОБА_1 бували серцеві приступи, тому коли вони вийшли з машини на АДРЕСА_1 , він запропонува піти до нього до дому, оскільки проживає неподалік, аби він міг відпочити. У квартирі ОСОБА_1 ліг у кімнаті, а він займався своїми справами. Через деякий час, після телефонного дзвінка ОСОБА_1 сказав, що повертається на роботу. Вони вийшли з квартири, повернулися до місця де їх чекав автомобіль і ОСОБА_1 поїхав, а він залишився в м. Івано-Франківську. Чи приймав ОСОБА_1 в той час якісь медичні препарати йому не відомо, причини поганого самопочуття ОСОБА_1 не з`ясовував, запаху алкоголю від ОСОБА_1 не чув.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що працює в Богородчанському ЛВУМГ на інженерній посаді, раніше працював разом з ОСОБА_24 , знає його як технічно грамотного, відповідального і сумлінного працівника, який добросовісно ставиться до виконання своїх обов`язків. Робота ОСОБА_18 пов`язана з обслуговування більше 21 об`єкту на території Івано-Франківської та інших областей. Протягом останнього часу ОСОБА_23 мав проблеми зі здоров"ям, приймав ліки. Про обставини події 14.02.2024 року йому не відомо, оскільки в той день на підприємстві він не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що працював у підпорядкуванні ОСОБА_1 . Зранку 14.02.2024 року він зайшов до нього в кабінет, позивач був блідий, казав, що погано себе почуває, оскільки перенервував під час перевірки, яка проводилася протягом кількох днів напередодні, попросив принести йому таблетки і воду. Після того він виїхав на об"єкт і того дня на підприємство більше не повертався.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги сторони позивача та заперечення відповідача, оцінивши письмові докази подані у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Судом встановлено, що 14.02.2024 року ОСОБА_1 , повернушись о 15 год.30 хв. на підприємство після поїздки до м.Івано-Франківська, зайшов до кабінету заступника директора Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТзОВ "Оператор газотранспортної системи України" ОСОБА_5 . Останній запідозрив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і у присутності фахівця служби охорони ОСОБА_15 , представника відділу охорони праці Сем"янчука, відділу кадрів Піщак зажадав від позивача пройти медичний огляд для виявлення факту сп"яніння. З цією метою ОСОБА_5 викликав у свій кабінет медсестру ОСОБА_8 . У присутності вказаних осіб ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, про що було складено акти виявлення працівника у стані сп`яніння, огляду працівника для встановлення факту сп`яніня та акт відмови працівника дати письмове пояснення.

В ході судового розгляду суд констатував, що роботодавець повною мірою не забезпечив дотримання вимог п.7.1 Інструкції, яка регулює порядок і процедуру вчинення таких дій на підпримстві. Зокрема не забезпечив присутності при проведенні медичного огляду працівника підрозділу де працює відсторонений працівник (п.7.1 б), не забезпечив проведення медичного огляду працівника за місцем розташування медпункту (п.7.4) Водночас, Верховний Суд України у пункті 25 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені не лише медичними висновками, але і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Допитані в суді свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , підтвердили, що позивач виявляв ознаки сп`яніння і категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Застосовувати при цьому примус вони не могли. Свідок ОСОБА_21 теж у своїх поясненнях ствердив, що чув запах алкоголю від позивача. Не позбавлений він був і права самостійно звернутись до медичного закладу для проходження медичного огляду з метою доведення безпідставності висунутих звинувачень.

Водночас, суд звертає увагу на те, що вчинення навіть грубого порушення трудової дисципліни, яким є поява працівника на роботі у нетверезому стані, є правом, а не обов`язком звільнити працівника.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 6 листопада 1992 року роз`яснив судам, що звільнення на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України є дисциплінарним звільненням, тому воно повинно проводитись з додержанням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Звільнення, відповідно до ст.147 КЗпП є одним із видів стягнень, які можуть бути застосовані за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до змісту ст.147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність згідно із статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищими у порядку підлеглості щодо органів, зазначених у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" являється структурним підрозділом товариства.

Як з`ясовано судом, посадові інструкції працівників управління розроблені на основі типових, які затверджувались товариством.

Посадова інструкція начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського ЛВУМГ ТзОВ Оператор ГТС України" затверджена директором Богородчанського ЛВУМГ Юськівим Р.М. 25.03.2021 року у п. 1.3. містить застереження про те, що начальник служби ГВ та М призначається на посаду, переводиться на іншу посаду та звільняється з посади директором ЛВУМГ за письмовим погодженням з начальником управління газовимірювань та метрології апарату Товариства.

Таким чином, дискреційні повноваження директора Богородчанського ЛВУМГ стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника служби ОСОБА_1 були обмежені. Без погодження з начальником управління газовимірювань та метрології апарату товариства ОСОБА_1 не міг бути звільнений з посади, до нього могло бути застосоване інше стягнення.

Вказане обмеження, визначене внутрішніми документами товариства, могло бути спрямоване на досягнення принципу розумності, справедливості та доцільності, в тому числі виробничої.

У відповідності до п.22 Постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року № 9 у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що письмової згоди на звільнення ОСОБА_1 від начальника управління газовимірювань та метрології апарату товариства ОСОБА_16 не було отримано, як підстава для видачі наказу письмове погодження в наказі №45/к від 15.02.2024 року не фігурує.

Службова записка директора ОСОБА_10 на ім`я начальника управління ОСОБА_16 залишилась без відповіді.

Намагання представника відповідача представити суду копію письмової резолюції ОСОБА_16 на факт звільнення ОСОБА_1 суд не приймає, оскільки її зміст свідчить про те, що наказ про звільнення ОСОБА_1 уже було видано та зареєстровано. Представник відповідача ухилився від виконання пропозиції надати суду відомості про точний час внесення таких даних до системи електронного документообігу Товариства.

Відповідачем не спростовано в судовому засідання пояснення позивача про те, що начальник управління газовимірювань та метрології апарату товариства ОСОБА_16 в особистій телефонній розмові після звільнення підтвердив позивачу, що не погоджував його звільнення. При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності своїх дій та рішень у трудових спорах покладається на роботодавця.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 №45/к від 15.02.2024 року підлягає скасуванню, як протиправний.

Вирішуючии питання за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 235 КЗпП, якою встановлено, що орган, який розглядає трудовий спір при ухваленні рішення про поновлення на роботі одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ "Про оплату праці" за правилами, передбаченими порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ 08 лютого 1995 року №100. Середній заробіток ОСОБА_1 розрахований бухгалтерією ТзОВ "Оператор газотранспортної системи України" складає 2614,34 грн. За змістом абз. 2 п.8 Порядку нарахування суми середнього заробітку здійснюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, яке розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства. Оскільки у розрахунку підприємства вказано 21 і 23 робочі дні за попередні два місяці, то середнє значення становитиме 22 робочі дні. Таким чином до розрахунку слід включити 12 робочих днів лютого, 22 робочі дні березня, квітня та травня і 5 днів червня 2024 року, що сумарно складає 83 дні вимушеного прогулу. Таким чином стягненню на користь позивача підлягає 216990 гривень.

Вимога позивача про стягнення заробітку за 14.02.2024 року задоволенню не підлягає, оскільки позивач правомірно, відповідно до ст.46 КЗпП був відсторонений від роботи внаслідок виявлення факту його появи на роботі у нетверезому стані.

Керуючись ст. 263-265, п.2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ директораБогородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" №45-к від 15 лютого 2024 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби газовимірювань та метрології Богородчанського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів з 15 лютого 2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 216990 грн. за період з 15 лютого 2024 року по 07 червня 2024 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 57515 грн. допустити до негайного виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя