Справа № 463/5682/22 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/128/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2022 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 10.12.2021 року в розмірі 174581,50 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 69832,60 грн та 1745,81 грн судового збору.

Позов обгрунтовував тим, що 10.12.2021 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики №Л101221-1 на суму 129057,50 грн, що на день укладення договору еквівалентно 4750 доларів США, на строк до 10.05.2022 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачкою розпискою. У зазначений строк ОСОБА_1 коштів не повернула, що є підставою для стягнення з нею суми боргу в судовому порядку. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 174581,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1745, 82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

В решті позову - відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає рішення в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що неподання позивачем доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема документів про оплату, а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів справи, кількістю підготовлених ним процесуальних документів. Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд не з`ясував достовірність наведених ним у заяві доводів та не надав оцінку обсягу наданих адвокатом послуг.

Просить рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

07.02.2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначив, що при визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу, суд першої інстанції врахував вимоги ч. 4 ст. 141 ЦПК України та ст. 137 ЦПК України, заперечення відповідача щодо стягнення таких витрат, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про зменшення заявленої до компенсації суми цих витрат з 69 832,60 гривень до 15 000,00 гривень. Вважає, що зазначена сума є співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, в тому числі для участі в численних судових засіданнях, які неодноразово відкладалися судом за заявами ОСОБА_1 , відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є доведеною. Просить рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на адвокатські послуги, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, представник позивача у позовній заяві зазначив, що розмір витрат ОСОБА_2 на правову допомогу становитиме 69 832,60 грн.

На підтвердження понесення позивачем при розгляді даної справи в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в сумі 69 832,60 грн представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надав суду договір-доручення № 04-2021 про надання правової (правничої) допомоги від 14.05.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Бачинський та партнери», додаткову угоду про внесення змін до договору-доручення про надання правової (правничої) допомоги від 14.05.2021 року та додаток № 3 до договору-доручення про надання правової (правничої) допомоги від 22.07.2022 року.

Так, відповідно до п.1.2., п.2.1. додатку №3 до договору-доручення про надання правової (правничої) допомоги №04-2021 від 14.05.2021 року розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги становить 40 % від суми основної заборгованості. Оплата послуг за цим договором здійснюється після фактично виконаної роботи не пізніше 5 календарних днів з моменту виставлення Рахунку.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подавала заперечення на заяву представника позивача ОСОБА_3 про стягнення в користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу адвоката в сумі 69 832,60 грн, яку обґрунтовувала тим, що розмір витрати на правничу допомогу в зазначеному розмірі є неспівмірним зі складністю даної справи, не відповідає критерію реальності та розумності їхнього розміру.

Задовольняючи частково заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та стягуючи з відповідача в користь позивача15 000 грн витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатом послуг та їх складності.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки розмір правової допомоги визначено судом з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, доказів, наданих представником позивача на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складності справи, часу, затраченого адвокатом та обсягу наданих ним послуг.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи платіжних документів про сплату позивачем витрат на правову допомогу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів суду не вбачає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра