КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/551/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Київ

справа №754/6355/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Сенюти В.О., повний текст рішення складено 06 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація» про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 27лютого 2023 року №14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) ОСОБА_1 »;

зобов'язати «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» виконати відповідні перерахунки виплат до заробітної плати, які обмежені згідно п.3 наказу від 27 лютого 2023 року №14-д за весь час обмежень.

В обґрунтування вимог посилався на те, що він з 27 листопада 2018 року працює на посаді лікаря з медицини невідкладних станів в КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва».

Вказував, що 15 лютого 2023 року до КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» по телефону надійшла скарга від доньки пацієнта ОСОБА_3 з приводу непрофесійних дій та зухвалої поведінки працівників КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» на виклику до пацієнта ОСОБА_3, 48 років.

Зазначав, що на підставі вказаного був винесений наказ КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 20 лютого 2023 року №60 «Про створення комісії службового розгляду».

За результатами засідання комісії службового розгляду від 23 лютого 2023 року, встановлено наступне. Лікар з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) ОСОБА_1 (стаж роботи на підприємстві 4 роки, вища кваліфікаційна категорія) під час виконання виклику №4604-1 від 08 лютого 2023 року не провів диференціальну діагностику, не в повному об'ємі провів додаткові обстеження пацієнта, недооцінив важкість стану пацієнта, не заповнив обов'язкові поля первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», що призвело до надходження до КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» скарги від пацієнта ОСОБА_3, 48 років. В пояснювальній записці лікар з медицини невідкладних станції відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) ОСОБА_1 свою провину заперечує.

Посилався на те, що відповідно до наказу №14-д від 27 лютого 2023 року про дисциплінарне стягнення лікаря з медичних невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18) ОСОБА_1 йому оголошено догану.

Вказував, що він з наказом №14-д від 27 лютого 2023 року не погоджується, оскільки на засіданні комісії службового розслідування 23 лютого 2023 року він надавав усні пояснення щодо події 08 лютого 2023 року, письмові пояснення були надані вже після засідання комісії, у яких зазначено, що скарга безпідставна та не правдива.

Зазначав, що 23 лютого 2023 року він працював 24 години без права на сон, чим був позбавлений права надати розгорнуте пояснення за змістом скарги пацієнта на засіданні комісії.

Посилався на те, що підставою для проведення засідання комісії службового розслідування була скарга ОСОБА_3 , проте, відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 , останній скарг щодо отримання медичної допомоги 08 лютого 2023 року не писав, в телефонному режимі скарг не подавав.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що згідно матеріалів справи підставою проведення засідання комісії службового розгляду від 23 лютого 2023 року була скарга ОСОБА_3 , з телефону НОМЕР_2, яка зафіксована на бланку реєстрації заяв (повідомлень) громадян старшому лікареві зміни 15 лютого 2023 року о 9 год. 25 хв. наступного змісту: «На бригаду яка приїхала хамила і не поставила діагноз. Прошу розібратись», тобто, скарга стосувалась надання неякісної медичної допомоги.

Вказував, що суд першої інстанції взагалі не розглянув питання щодо надання ОСОБА_3 медичної допомоги ним та фельдшером, обмежившись лише обставинами не виконання вимог заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги, затвердженої наказом МОЗ України від 17 листопада 2010 року №999 «Про затвердження форм звітності та медичної облікової документації служб швидкої та невідкладної допомоги України» (пункти 7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7).

Зазначав, що в наказі відсутні конкретні, ясні відомості що саме він порушив та за порушення яких обов`язків йому оголошено догану.

Посилався на те, що Конституцію України, Закони України він не порушував, посилань на невиконання доручень та вказівок директора, його заступників наказ не містить.

Вказував, що висновки як комісії службового розгляду, так і висновки зазначені у наказі від 27 лютого 2023 року №14-д зроблено з перевищенням меж розгляду фактів, зазначених у скарзі, при тому, що комісія службового розгляду не з`ясувала відносно якої бригади подана скарга від 15 лютого2023 року за наявності, до подання скарги 15 лютого 2023 року, двох викликів до того ж пацієнта (08 лютого 2023 року та 14 лютого 2023 року).

Зазначав, що йому оголошено догану лише за те, що у картці виклику форми 110/о відсутні записи складу бригади, при тому, що такі відомості містяться в електронній картці виклику, закодовані безпосередньо в паперовому вигляді картки виїзду № НОМЕР_1 , що свідчить про невідповідність дисциплінарного стягнення характеру порушення.

29 листопада 2023 року від відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вказаних підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порушенням трудової дисципліни може бути невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку чи умов колективного договору.

Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни.

Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст.147 КЗпП.

Таким чином, законодавець визначив, що підстави притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності повинні бути відображені у відповідному наказі. Такі підстави повинні бути чіткими та обґрунтовані для того, щоб працівнику було зрозуміло за що його притягнуто до відповідальності.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Аналогічний висновок міститься у постановахВерховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №572/1644/17-ц, 24 січня 2019 року у справі №515/1087/17, від 06 жовтня 2020 року у справі № 331/3561/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до відділення Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва на посаду лікаря з медичних невідкладних станів, що підтверджується наказом №1230/В від 26 листопада 2018 року.

Позивач 20 січня 2022 року ознайомився із посадовою інструкцією лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, про що свідчить його підпис.

Згідно наказу (розпорядження) №538/к від 02 червня 2023 року позивача звільнено з посади лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18) за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуваючи на добовому чергуванні, 08 лютого 2023 року обслуговував виклик - хворий ОСОБА_3 .

Вказана обставина сторонами не заперечується, а відтак згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню.

За результатом вказаного виклику, позивачем була заповнена карта виїзду швидкої медичної допомоги, форми 110/о від 08 лютого 2023 року.

15 лютого 2023 року на телефонну лінію відповідача, надійшла скарга на непрофесійні дії та неналежну поведінку працівників КНП «Центр ЕМД та МК».

За даним фактом було створено комісію службового розслідування, відібрано пояснення працівників бригади, яка виїжджала на виклик та за результатами службового розслідування було складено протокол №3 засідання комісії службового розгляду від 23 лютого 2023 року, згідно якого комісія вирішила, що під час обслуговування виклику до пацієнта ОСОБА_3, 48 р., лікар з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18) ОСОБА_1 порушив пп.1.2, 1.7, 2.14, 2.44 посадової нструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, а саме: не провів диференціальну діагностику стану пацієнта, недооцінив важкість стану пацієнта, не скерувався наказом Міністерства охорони доров`я України від 29 березня 2022 року № 117 «Про впровадження випуску Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я» зі змінами, не в повному об`ємі провів додаткові обстеження пацієнта, не дотримався інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», порушив пп.7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації НО/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої наказом МОЗ України від 17 листопада 2010 року №999 «Про затвердження форм звітності та медичної облікової документації служб швидкої та невідкладної медичної допомоги України», а саме невірно вказав номер звернення, не підкреслив звідки взято інформацію про паспортні дані пацієнта, не заповнив привід до виклику, звідки бригада виїхала на виклик, не заповнив склад бригади, карта виїзду (ф. 110/о) заповнена нерозбірливим почерком, не деталізував скарги з приводу болю, не описав повторний контроль ЕКГ та не прикріпив плівку.Враховуючи викладене вище, комісія пропонувала накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани лікарю з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) Ігорю Намчуку.

Наказом КНП «Центр ЕМД та МК» від 27 лютого 2023 року №14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанція № 18) ОСОБА_1 » за грубе порушення п.п. 3.1, 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» своїх посадових обов'язків, а саме: порушення п.п.1.2, 1.7, 2.14, 2.44 «Посадової інструкції лікаря з медицини невідданих станів відділення екстреної швидкої медичної допомоги», порушення п.п.7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації № 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги» - ОСОБА_1 оголошено догану.

З вказаним наказом позивач ознайомився 27 лютого 2023 року, про що свідчить його підпис.

Відповідно до п.2.14 Посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, лікар зобов'язаний провести обстеження пацієнта, встановити попередній діагноз і надати екстрену медичну допомогу відповідно до затверджених діагностично-лікувальних протоколів (стандартів), а також неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про екстрену медичну допомогу», за необхідністю діяти швидко і рішуче.

Згідно з п.2.44 Посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, на кожен виклик необхідно особисто заповнити форму №110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги» згідно з затвердженою інструкцією щодо її заповнення. Лікар зобов'язаний особливо уважно ставитись до оформлення медичної документації пацієнта, точно відображати усі відомості отримані в процесі надання екстреної медичної допомоги. Одразу після повернення бригади на місце дислокації, лікар повинен здати фельдшеру диспетчерського відділення належним чином оформлену карту виїзду швидкої медичної допомоги ф. №110/о.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що всупереч п.п.7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 17 листопада 2010 року №999, медична карта виїзду швидкої медичної допомоги містить помилковий номер карти виїзду, відсутнє заповнення приводу виклику, не вказано на підставі якого документу внесені паспортні дані пацієнта, звідки приїхала бригада на виклик, відсутній склад бригади, не деталізовано скарги з приводу болю, до вказаної карти не долучено в паперовому вигляді плівку кардіографа, не зафіксовано факт повторного знаття ЕКГ, не вказано про прийняття пацієнтом нітрогліцерину.

Посилання позивача на те, що після завершення оформлення виклику та повертаючись на підстанцію, диспетчер перевіряє повноту заповнення карти та у разі необхідності вказує про недоліки в оформленні, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки згідно з п.2.44 посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги лікар особисто заповнює карту форми №110/о.

Відповідно до п.46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 листопада 2010 року №999 у розділі «Описання ЕКГ, глюкоза крові (ммоль/л) тощо» проводиться відповідний запис щодо виконаних додаткових обстежень. Також цей розділ може бути використаний для необхідної додаткової інформації. ЕКГ, записану на виклику, необхідно обов`язково описати в карті, а саму плівку прикріпити до неї. У випадках, коли з технічних причин неможливо записати ЕКГ, слід про це зробити відповідний запис у карті. За наявності в електрокардіографі монітора слід описати ЕКГ за даними моніторування, вказавши - «за даними моні торування».

Позивач пояснив, що він не вважав за доцільне долучати плівку кардіографа в паперовому вигляді, оскільки дані при повторному знятті не відрізнялись від попереднього обстеження.

Проте, такі дії прямо суперечать п.46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 листопада 2010 року №999.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем було порушено процедуру заповнення медичної документації, що передбачена Інструкцією щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 листопада 2010 року №999.

Письмові матеріали справи та пояснення сторін вказаного не спростовують.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було притягнуто позивача до відповідальності у вигляді догани згідно з ст.147 КЗпП України, а відтак відсутні правові підстави для визнання незаконним та скасування наказу №14-д від 27 лютого 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що в наказі відсутні конкретні, ясні відомості що саме він порушив та за порушення яких обов`язків йому оголошено догану, колегія суддів відхиляє, оскільки у наказі КНП «Центр ЕМД та МК» від 27 лютого 2023 року №14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанція №18) ОСОБА_1 » зазначено про порушення позивачем п.п. 3.1, 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва», а саме: порушення п.п.1.2, 1.7, 2.14, 2.44 «Посадової інструкції лікаря з медицини невідданих станів відділення екстреної швидкої медичної допомоги», порушення п.п.7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації № 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», наказ містить вказівки на фактичні обставини, які стали причиною застосування заходу дисциплінарного впливу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновки як комісії службового розгляду, так і висновки зазначені у наказі від 27 лютого 2023 року № 14-д зроблено з перевищенням меж розгляду фактів, зазначених у скарзі, при тому, що комісія службового розгляду не з`ясувала відносно якої бригади подана скарга від 15 лютого2023 року за наявності, до подання скарги 15 лютого 2023 року, двох викликів до того ж пацієнта (08 лютого 2023 року та 14 лютого 2023 року), спростовуються обставинами встановленими комісією службового розслідування.

Оскільки вимога про зобов'язання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» виконати відповідні перерахунки виплат до заробітної плати, які обмежені згідно п.3 наказу від 27лютого 2023 року №14-д за весь час обмежень є похідною від скасування наказу №14-д від 27 лютого 2023 року, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідають

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційнускаргупозивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: