Ухвала

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 2012/2-210/11

провадження № 61-9132 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О.М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступником яких є ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про виділ частки житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Харківська міська рада про виділ частки житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2020 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом.

2. Жовтневий районний суд міста Харкова ухвалою від 11 липня 2023 року призначив у справі № 2012/2-210/11 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

3. Жовтневий районний суд міста Харкова ухвалою від 09 квітня 2024 року цивільну справу № 2012/2-210/11 прийняв до свого провадження, направив цивільну справу № 2012/2-210/11 для проведення судової будівельно-технічної експертизи до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», призначеної ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 липня 2023 року.

4. У квітні 2024 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 квітня 2024 року.

5. Харківський апеляційний суд ухвалою від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 квітня 2024 року повернув скаржниці, оскільки вона оскаржує ухвалу суду, яка не оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

6. У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року, у якій скаржниця просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити до Харківського апеляційного суду для розгляду по суті її апеляційної скарги.

7. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржницявказує на те, що суд апеляційної інстанції повернув її скаргу обґрунтовуючи це тим, що оскаржувана ухвала не входить до переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. Апеляційний суд помилково називає оскаржувану ухвалу - ухвалою суду першої інстанції щодо прийняття справи до провадження та направлення справи для проведення судової експертизи. Хоча на її думку ця ухвала є по суті ухвалою про призначення судової будівельно-технічної експертизи і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

8. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

9. Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

10. Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

11. Також частиною третьою цієї ж статті передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

12. Частиною першої статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

13. З урахуванням приписів статті 129 Конституції України, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується, виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

14. Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

15. Статтею 353 ЦПК України встановлений перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, який є вичерпним.

16. Згідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

17. Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 квітня 2024 року по справі не було призначено експертизу, а тільки направлено справу до експертної установи відповідно до ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 липня 2023 року саме якою по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

18. Харківський апеляційний суд постановою від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 липня 2023 року залишив без задоволення. Отже ухвала Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 липня 2023 року є чинної, і підстав для не направлення справи до експертної установи у суду першої інстанції не було.

19. Отже, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції щодо прийняття справи до провадження та направлення справи для проведення судової експертизи, яка не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

20. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 складаються із непогодження скаржниці з неправомірними, на її думку, діями суду апеляційної інстанції, спрямовані на безпідставне повернення її апеляційної скарги.

21. Таким чином доводи касаційної скарги стосовно необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції у справі № 2012/2-210/11 не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та є необґрунтованими.

22. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

23. Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

24. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступником яких є ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про виділ частки житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Харківська міська рада про виділ частки житлового будинку в натурі.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

Є. В. Петров

О. М. Ситнік