КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/3032/23
Провадження №2/133/201/24
У Х В А Л А

28.05.24 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

07.03.2024 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у справі було зупинено у зв`язку з вжиттям судом заходів щодо примирення подружжя, за клопотанням відповідача, тривалістю два місяці.

07.05.2024 від позивача надійшла заява, в якій він повідомив суд, що примирення не відбулося та наполіг на розірванні шлюбу між сторонами.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2024 провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 08 год 45 хв. 28.05.2024.

10.05.2024 відповідач подала до суду клопотання, в якому просила продовжити строк на примирення терміном на чотири місяці для з`ясування поглядів на сімейне життя та збереження шлюбу, оскільки у подружжя є двоє неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Водночас поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Частинами 3-4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до положень ч.7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

У даній справі судом вжито передбачених законом заходів щодо примирення подружжя, однак позивач напалягає на розірванні шлюбу, тобто примирення сторін не відобулося.

При цьому суд не знаходить підстав для надання подружжю додаткового строку для примирення, оскільки протягом вже раніше наданого судом подружжю строку на примирення тривалістю два місяці позивач не виявив аналогічної з відповідачем позиції щодо можливості збереження шлюбу, що вказує на відсутність у нього заінтересованості у подальшому його збереженні. Таким чином, продовження строку примирення подружжя призведе виключно до затягування реалізації права позивача на розірвання шлюбу.

Також суд враховує, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.05.2019 у справі №442/6319/16-ц.

У зв`язку з зазначеним вище та наполяганням позивача на розірванні шлюбу, після наданого строку на примиренння, суд не вбачає доцільності в подальшому вжитті заходів щодо примирення подружжя, зокрема шляхом продовження подружжю строку для примирення.

Керуючись ст. 240, 251, 253, 258, 260-261 ЦПК України, ст. 111 СК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про продовження строку для примирення сторін у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Кучерук