Справа 165/471/24
Провадження 2/165/347/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,-

встановив:

29 січня 2024 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - сином стоірн ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , згілно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17.03.2021 року.

Свої вимоги мотивує тим, що вони із відповідачкою мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нововолинського міського суду від 17.03.2021 з позивача стягуються аліментина утримання ОСОБА_2 як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, в розмірі 1000 гривень, до періоду встановлення синові інвалідності згідно медичного висновку №26, а саме до 09 жовтня 2027 року. Позивач стверджує, що не був одружений із відповідачкою, з 20 жовтня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Зазначає, що син ОСОБА_6 навчається у Нововолинській спеціалізованій школі, яка адаптована до його середовища, тому він може обходитись упродовж дня без сторонньої допомоги матері. Вказує, що відповідачка не здійснює догляд за дитиною постійно і цілодобово, оскільки працевлаштована на повний робочий день, працює вчителем Нововолинського ліцею №3. Вона має стабільний дохід, також отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю в розмірі 7 131 грн. та аліменти, які стягуються з нього на утримання дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно. Крім того зазначає, що згідно із рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 07.09.2023, він у відповідні дні забирає сина до себе та проводить із ним час. Позивач вказує, що з 2019 року є особою з інвалідністю 3 групи, з лютого 2022 року по липень 2023 року перебував у лавах ЗСУ, має статус учасника бойових дій та через отримані у зоні бойових дій травми потребує постійного лікування та реабілітації. Це стало причиною того, що він не може працевлаштуватись, інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, не має, тому не взмозі сплачувати, окрім аліментів на утримання дитини, ще й аліменти на утримання відповідачки в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Враховуючи викладене, позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки ОСОБА_2 , як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень, які стягуються на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області №165/3010/19 від 17.03.2021, та звільнити його від сплати аліментних платежів на утримання відповідлача та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позові, вимоги якого просить задоволити в повному обсязі. Наголосив, що син самостійно ходить в школу, відповідач офіційно працює, а тому , на його думку , не виконує обовязку по догляду за дитиною з інвалідністю. Він часто бачить в місті відповідачку без дитини, а тому вважає, що вона не здійснює догляд за їхнім сином, а тому він не зобов`язаний сплачувати кошти на утримання ОСОБА_2 . Крім того зазначив, що купує синові конструктори вартістю 1000-1500 грн., але сплачувати аліменти на відповідача не бажає, оскільки сплата аліментів на сина та відповідача негативно впливає на матеріальне становище позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Наголошує, що підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на її користь немає, оскільки їх спільний неповнолітній син ОСОБА_7 потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком ЦЛКК №108 від 19.03.2024, і цей догляд вона йому забезпечує самостійно, зазнаючи постійного фізичного, морального та психологічного виснаження. Щодо твердження позивача, що вони не перебували у шлюбі, то зазначає, що відповідно до Сімейного Кодексу України право, на таке утримання настає і у разі, якщо жінка та чоловік не перебувають у шлюбі між собою , і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким проживає дитина. Крім того вказує, що обставини, на які посилається позивач в обгрунтування свої вимог, вже були встановлені та досліджені судом першої та апеляційної інстанції при розгляді справи і постановленні рішення Нововолинським міським судом Волинської обласі від 17.03.2021 за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментівна її утримання як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, що не може обходитись без постійного стороннього догляду.

Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді цивільних справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що на підставі рішення Нововолинського міського суду від 17 березня 2021 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментівна утримання ОСОБА_2 як дружини, з якою проживає дитина-інвалід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, в розмірі 1000 гривень, до періоду встановлення синові інвалідності згідно медичного висновку №26, а саме до 09 жовтня 2027 року (а.с.5).

Вказаним рішенням суду було встановлено, щоз 20.10.2018 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Як на одну з підстав задоволення позову ОСОБА_1 посилається на те, що вище зазначеним рішенням суду було стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 як на «дружину», а не як на матір дитини.

Разом з тим, як передбачає ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відтак, посилання позивача на те, що сторони не перебувають у шлюбі, а тому відповідач не має права на утримання, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зокрема, суперечить ч. 2 ст. 91 СК України, а тому не заслуговує на увагу.

Окрім того, позивач зазначив, що вимагає припинення стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, оскільки неповнолітній син ОСОБА_6 на даний час може обходитись без постійного стороннього догляду.

Проте зазначені доводи позивача спростовуються висновком ЦЛКК №108 від 19.03.2024, копію якого було долучено відповідачкою до матеріалів справи, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю підгрупи «А», за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с.29). Цей факт також підтверджується копіями консультаційних висновків спеціаліста та виписок із медичної картки (а.с.30,31,32,34,36,37,38,39,40).

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 здійснює постійний повноцінний догляд за неповнолітнім сином ОСОБА_8 , забезпечуючи йому нормальні умови для проживання, розвитку, виховання та навчання, що підтверджується наданими чеками на витрати (а.с.44-64).

Згідно довідки №16/01-30, виданої 27.03.2024 директором Нововолинської спеціальної школи, відповідачка ОСОБА_2 цікавиться навчанням сина, контактує з вчителем, вихователем групи продовженого дня, психологом та логопедом, у ОСОБА_9 проявляється стійка прихильність до матері та емоційний зв`язок. Разом з тим, батько дитини рідко відвідує сина у школі (а.с.66).

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно із ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно із ч.1, 2 ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду у часті від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Таким чином, з аналізу ст.88 СК України вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги одним із подружжя, в тому числі і працездатним, який проживає з дитиною з інвалідністю, виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Суд, встановивши, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю та у зв`язку з цим потребує та не може обходитися без постійного стороннього догляду і опіки матері ОСОБА_2 , з якою дитина проживає разом та яка здійснює такий догляд, у зв`язку з чим відповідачка має право на утримання від позивача, який є батьком дитини, допомоги, а позивач, хоча і є особою з інвалідністю 3 групи, але є працездатним, інших дітей чи непрацездатних осіб на його утриманні не має, у зв`язку з чим спроможний надавати відповідне утримання відповідачу, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання відповідачки ОСОБА_2 як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не може обходитись без постійного стороннього догляду, та звільнення його від сплати таких аліментів та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Оскільки позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій, а є сімейним спором, тому суд відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з позивача в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦПК України, ст.ст.88, 91 СК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1000 гривень, як дружини, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17 березня 2021 року та звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на ОСОБА_2 , як дружину, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17.03.2021, та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2024 року.

Головуючий підпис Орися Ференс-Піжук