ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/598/24 Номер провадження 22-ц/814/1778/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2024 року по справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла заява акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а також суму судового збору, відповідно до ст. ст.11,16,525,526,629,630 ЦК України, ст.ст.160-161,168 ЦПК України.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а також суми судового збору, відповідно до ст.ст.11,16,525,526,629,630 ЦК України, ст.ст.160-161,168 ЦПК України.

Ухвала мотивована тим , що з наданої заявником до суду картки абонента ОСОБА_1 вбачається, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» надає відомості про стягнення з боржника суми у розмірі 4002,14 гривень, яка виникла за період часу з 01.01.2020 року по 31.12.2023 року. Та враховуючи, що заявником заявлені вимоги майнового характеру відносно частки яких сплинув строк позовної давності, суддя відмовляє в видачі судового наказу.

В апеляційному порядку ухвалу оскаржило АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, ухвала постановлена з порушенням процесуального та матеріального права.

Згідно з карткою заборгованості , доданої до заяви про видачу судового наказу, дійсно вбачається , що заборгованість у ОСОБА_1 була наявна з лютого 2020 року та обрахована по квітень 2023 року.

Проте судом не надано уваги тому факту , що згідно розрахунку станом на червень 2021 року заборгованість що виникла за 2020 рік була погашена, відповідно нарахування здійснювалось з серпня 2021 року , що вбачається з матеріалів справи.

Таким чином, перебіг строку , коли АТ «Потавагаз» довідалось або могло довідатися про порушення свого права починається з 21.08.2021 року . Відтак , строк для звернення до суду з заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу сплине 21.08.2024 року.

У зв`язку із чим апелянт просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2024 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за, суд першої інстанції, виходив з того, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважає його не обґрунтованим та таким, що не відповідає доказам по справі, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно достатті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

У статті 161 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного праваабо інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріалами справи встановлено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з розподілу природного газу, що утворилась станом на грудень 2023 року у розмірі 4 002,14 грн.

Заяву про видачу судового наказу подано до суду 19 січня 2024 року.

Місцевий суд прийшов до висновку , що вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2020 по грудень 2023 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України,що за змістом п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Вказуючи на ці обставини , як на підставу у відмові видати судовий наказ , суд першої інстанції залишив поза увагою той факт , що заборгованість у сумі 4002, 14 грн, нарахована за період з серпня 2021 року по грудень 2023 року . Вказане вбачається з картки абонента ОСОБА_1 , о/ НОМЕР_1 (а.с.8)

За таких обставин , апеляційна скарга підлягає задоволенню а оскаржувана ухвала скасуванню, адже строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за розподіл природного газу почався з серпня 2021 року, що вірно зазначено скаржником у апеляційній скарзі , та не досліджено районним судом.

Відмова суду першої інстанції у видачі судового наказу в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закріпленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку із чим , апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2024 року скасувати .

Справу №554/598/24 за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу , направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов