УХВАЛА

24 травня 2024 року

м. Київ

справа № 463/9819/21

провадження № 61-13921св23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в якому просив стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 800 000,00 грн, завдану органом державної влади.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 03 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року.

09 жовтня 2023 року ухвалою Верховний Суд відкрив касаційне провадження у зазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У листопаді 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали зазначеної цивільної справи.

У травні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. від участі у розгляді справи № 463/9819/21 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Заява про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. мотивована незгодою з ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2024 року у справі № 463/7418/21 (провадження № 61-4334ск24), яка постановлена одноособово суддею-доповідачем Ігнатенком В. М., якою повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові про відшкодування моральної шкоди, а також тим, що суддя Верховного Суду Ігнатенко В. М. не мав права підписувати ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі № 463/9819/21, так як не входить до складу суддів, які визначені під час автоматизованого розподілу судової справи.

ОСОБА_1 вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в безсторонності та об`єктивності судді Верховного Суду Ігнатенка В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. від участі у розгляді цієї справи визнано необґрунтованою. Заяву передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2024 року вказану заяву передано для вирішення судді Верховного Суду Грушицькому А. І.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із постановленими судовими рішеннями у справі № 463/7418/21 (провадження № 61-4334ск24) та у справі № 757/23813/21-ц (провадження № 61-5232ск24), що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Оцінюючи доводи заявника про втручання в автоматизований розподіл справи № 463/9819/21, Верховний Суд виходить з наступного.

Положеннями частини третьої - п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частин першої, третьої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

Підпунктом 2.3.25 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України № 30 від 26 листопада 2010 року встановлено, що у разі неможливості продовження розгляду справи одним із суддів-членів колегії (призов на військову службу, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, довготривале перебування на лікарняному або у відпустці тощо) заміна судді-члена колегії здійснюється автоматизованою системою на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду (або уповноваженої ним особи) на виконання службової записки судді-доповідача у справі з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду цієї справи у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 затверджено Тимчасові засади використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.

Відповідно до пункту 4.2.5 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді у встановлених законом випадках (відвід, самовідвід) заміна судді-доповідача та визначення складу суду здійснюється з числа суддів тієї самої постійної колегії суддів, визначеної зборами суддів, до якої належить суддя (судді), якого необхідно замінити, за правилами, визначеними цими Засадами.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року у справі № 463/9819/21 зареєстрована у Верховному Суді 26 вересня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 463/9819/21 (провадження № 61-13921ск23) між суддями від 26 вересня 2023 року справу призначено судді-доповідачу - Сердюку В. В. Визначено, що до складу колегії суддів входять судді Верховного Суду: Карпенко С. О., Фаловська І. М.

09 жовтня 2023 року у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Верховного Суду Фаловської І. М. у касаційному провадженні № 61-13921ск23 (справа № 463/9819/21) здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено - Сердюка В. В., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Ігнатенко В. М.

Автоматизований розподіл касаційних скарг у справі № 463/9819/21 проведено відповідно до вимог статей 14, 33 ЦПК України.

Заявник не підтвердив наведені у клопотанні обставини належними доказами.

Враховуючи викладене, доводи заяви про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М., з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України, є необґрунтованими.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Зміст ухвалених суддею судових рішень не свідчить про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Ігнатенка В. М.

Враховуючи, що доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький