Справа № 367/4572/24
Провадження №2-з/367/124/2024
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позової заяви.

У заяві представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно, а саме:

-на квартиру, загальною площею 30. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ;

-земельну ділянку, загальною площею, 0,05 га, кадастровий номер :01:140:0085, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

-земельна ділянка, загальною площею, 0,12 га,кадастровий номер :004:0099, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка належить на праві власності ОСОБА_4 ;

-земельну ділянку, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер :02:004:0098,цільове призначення для індивідуального садівництва,яка належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09;

-земельну ділянку, загальною площею 0,12 га,кадастровий номер :02:004:0096,цільове призначення для індивідуального садівництва,яка належить на праві власності ОСОБА_4 ;

-земельну ділянку, загальною площею 0,0557 га, кадастровий номер :02:004:0002, цільове призначення для індивідуального садівництва, місце розташування: Київська область, Ірпінська міська рада, на праві власності належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник вказує, що предметом майбутнього позову є встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання прав на спільне сумісне майно, яке може бути відчужено на користь третіх осіб, та, у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію, відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших учасників справи, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини свого звернення із такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій з майном, суд, на підставі наданих заявником доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення вимоги чи позову до нього, може бути відчужене, зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, та свідчать про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, зазначене у заяві про забезпечення позову.

Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України. Крім того, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам.

Судом встановлено, що заявник має намір звернутися з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання права власності на спільне сумісне майно.

Проте, заявник у заяві про забезпечення позову не сформулював чітко позовні вимоги, з якими має намір звернутися до суду, та на яку саме частину майна претендує.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову представником заявника не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук