Номер провадження 2-н/387/45/24
У Х В А Л А

27 травня 2024 року смт Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 в інтересах заявниці ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-водиця" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та правничої допомоги

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в інтересах заявниці ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-водиця" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 8894,00 грн та індексацію втрат суми у розмірі 1076,14 грн, в якому зазначив, що між боржником та заявником був укладений трудовий договір, за яким ОСОБА_2 працювала директором бази відпочинку відповідно до наказу від 13.09.2019.За заявою ОСОБА_2 від 03.07.2023 трудовий договір розірвано за угодою сторін, про що видано наказ від 06.07.2023 №47-с. Відповідно довідки ОК-7 заявнику ОСОБА_2 з вересня 2019 року по серпень 2022 року нараховувалась заробітна плата відповідачем ДП "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-водиця". Так, відповідачем за серпень 2022 року нарахована ОСОБА_2 заробітна плата в розмірі 8894,00 гривня. Станом на день звернення заробітна плата не виплачена. Тому боржник має перед заявником заборгованість за трудовим договором у розмірі 889400 грн, а також підлягає індексації на розмір інфляційних втрат у сумі 1076,14 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн, що спонукало звернутися до суду з відповідною заявою.

У заяві зазначається, що з 13.09.2019 по 17.07.2023 ОСОБА_2 працювала на посаді директором бази відпочинку. ОСОБА_2 звільнено 17.07.2023 відповідно до п.1 ст.36 КЗпП.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ - вони повинні бути безспірними.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом, для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116 КЗпП України).

З доданих до матеріалів заяви документів убачається, що заявниця працювала на посаді начальника бази відпочинку з 13.09.2019 по 17.07.2023, звільнена з посади відповідно до наказу №47-К від 06.07.2023.

Заявниця з урахуванням вимог ст. 116 КЗпП України, зокрема, 17.07.2023 мала дізнатися про порушення її права на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику.

Заяву про видачу судового наказу заявниця засобами поштового зв`язку подала до суду 15.04.2024, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч.1 ст. 233 ЦПК України.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст.116 КЗпП України), минуло не більше одного року.

Суд звертає увагу, що заявниця має право звернутись до суду із вказаними вимогами у порядку позовного провадження, шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 КЗпП України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у видачі ОСОБА_2 судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Керуючись ст.ст.165, 166,167 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та правничої допомоги з Державного підприємства "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.