Справа № 646/2175/23
№ провадження 2/646/51/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу ?Локомотивне депо Основа? Регіональної філії ?Південна залізниця? Акціонерного товариства ?Українська залізниця? про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

за участю представника позивача адвоката Дягілєва О.В.,

представників відповідачів адвокатів Токаренка Х.О., Прядки В.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» про скасування наказу про звільнення та зобов`язання поновити на роботі, посилаючись на те, що його звільнення 21.04.2023 за угодою сторін відбулося незаконно, без його заяви, про своє звільнення він дізнався лише 26.04.2023, отримавши наказ по пошті. Просить скасувати наказ АТ «Українська залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» №69/ос від 21.04.2023 про його звільнення за згодою сторін та зобов`язати відповідача поновити його на роботі. Згодом позивач уточнив свої позовні вимоги, подав заяву, де просить також зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.04.2023 до дня поновлення на роботі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наголосив на тому, що єдиним доказом волевиявлення позивача на звільнення може бути лише його власна заява, а така заява відсутня в розпорядженні відповідача, тому звільнення проведено незаконно, позивач підлягає поновленню на роботі. Позивач у судове засідання не з`явився, був належним чином неодноразово повідомлений судом про час і місце проведення судового розгляду, будь-яких клопотань суду не надав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що між керівником виробничого підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та помічником машиніста тепловоза ОСОБА_1 було досягнуто домовленості про його звільнення з займаної посади за угодою сторін з 21.04.2023, в підтвердження чого ОСОБА_1 було особисто подано заяву про звільнення начальнику Локомотивного депо Основа. На підставі цього було видано наказ від 21.04.2023 №69/ос про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України, який відповідачу надіслано поштою та повідомлено про необхідність з`явитися до відділу кадрів для отримання трудової книжки. Вважають, що між сторонами була досягнута домовленість на припинення трудового договору за угодою сторін з 21.04.2023 та в подальшому позивач не повідомляв відповідача про відкликання своєї заяви про звільнення, на роботу не з`являвся, що свідчить про його волевиявлення на припинення трудових відносин. Також додав, що на підприємстві було виявлено факт нестачі дизельного палива в тепловозах, у зв`язку з чим було подано заяву до відділу поліції, про що 19.04.2023 до ЄРДР за №0000147 було внесені відповідні відомості, на цей час досудове розслідування триває. Наявність домовленості між позивачем та відповідачем про звільнення саме з 21.04.2023 було засвідчено в присутності заступника начальника депо ОСОБА_3 та машиніста-інструктора ОСОБА_4 . Заяву про звільнення позивача було завізовано заступником начальника депо з експлуатації ОСОБА_3 , зареєстровано в журналі реєстрації заяв працівників «Локомотивне депо Основа» за №152, накладено резолюцію начальника депо ОСОБА_5 . В подальшому було виявлено, що з робочого кабінету заступника начальника депо ОСОБА_3 зникла папка з документами, на підставі яких ним готувалися характеристики на колишніх працівників, в тому числі ОСОБА_1 для надання до ВП№2 Полтавського РУП ГУНПУ в Полтавській області в рамках кримінального провадження №0000147, серед яких була і заява про звільнення ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Встановлено, що згідно наказу №69/ос від 21.04.2023 АТ «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» ОСОБА_1 помічника машиніста тепловоза звільнено з 21.04.2023 за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, підстава- особиста заява ОСОБА_1 , згода власника ( а.с.4)

Як вбачається з копії заяви ( а.с.186) ОСОБА_1 звертався із заявою про звільнення його за угодою сторін на ім`я начальника підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» ОСОБА_5 , яка має візу керівника для кадрового підрозділу від 21.04.2023.

З копії журналу реєстрації заяв та звернень працівників ВП «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 21.04.2023 під №152 було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про звільнення з згодою сторін ( а.с.107).

Відповідно до акту від 20.04.2023, складеного за участю начальника депо ОСОБА_5 , заступника начальника депо ОСОБА_3 , машиніста-інструктора Мєтьолкіна М.С., було погоджено дату звільнення позивача за угодою сторін з 21.04.2023 ( а.с.72).

Згідно опису вкладення на ім`я ОСОБА_1 було направлено копію наказу про припинення з ним трудового договору №67/ос від 21.04.2023( а.с.36,37) Крім того, листом від 25.04.2023 позивачу було запропоновано звернутися до відділу кадрів виробничого підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» для отримання трудової книжки ( а.с.39).

Згідно графіку роботи локомотивних бригад на тепловозі в КМС-39 на квітень місяці 2023 року з 22год 13.04.2023 по 22год 22.04.2023 на тепловозі 2ТЕ-116 №513Б/1105Б була запланована робота локомотивної бригади у складі: машиніст тепловоза ОСОБА_6 , помічник машиніста ОСОБА_7 , машиніст тепловозу ОСОБА_8 , помічник машиніста ОСОБА_1 ( а.с.104)

Як свідчить копієя журналу проведення інструктажів локомотивних бригад помічник машиніста тепловоза ОСОБА_1 останній раз проходив інструктаж з пожежної безпеки, з питань охоронии праці 28.03.22 під час заступлення на зміну в КМС 13.04.2023, в подальшому до депо не з`являвся ( а.с.105,110).

Вказані обставини також підтверджуються копією журналу проведення інструктажів локомотивних бригад, довідок з електронної системи АСК ВП УЗ «Первинна інформація для формування компонентів ЕММ №№ НОМЕР_1 ,1061292, 1063276, 1066844, 106986, 1071443, 1075139, 1078153, 10801990, копією журналу форми ДУ-2, випискою з електронної системи АСК ВП УЗ, портал УЗ «Операції з локомотивом №513 серії 2ТЄ116 (530) за період з 01.04.2023 10:19 по 30.04.2023 10:19» ( а.с.112-170).

З протоколу №1 оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 20.04.2023 вбачається, що проводилося службове розслідування щодо раптової перевірки палива використання локомотивною бригадою у складі : машиніст тепловоза ОСОБА_6 , помічник машиніста ОСОБА_7 , машиніст тепловозу ОСОБА_8 , помічник машиніста ОСОБА_1 , що працювали на тепловозі 2ТЕ-116 №513Б/1105Б, що була проведена по ст. Кобеляки. Встановлено нестачу палива на вказаному тепловозі орієнтовною кількістю 1250л, про що вирішено відібрати пояснення причетних, провести аналіз причин ймовірної нестачі палива та подати відповідний рапорт( а.с.65)

Згодом начальник виробничого підрозділу «Локомотивне депо Основа» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» В.Пиво звернувся із заявою про кримінальне правопорушення до відділення поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Потавській області за вказаним фактом нестачі дизельного палива ( а.с.70).

Відповідно до витягу з ЄРДР до реєстру19.04.2023 за №0000147 було внесені відповідні відомості за фактом замаху на крадіжку дизельного палива з тепловозу поруч із ст.Кобеляки ( а.с.64).

Свідок ОСОБА_3 , який є заступником начальника «Локомотивне депо Основа» у судовому засіданні пояснив, що 19.04.2023 працівники депо йому повідомили, що членів локомотивної бригади, яка знаходилася на ст. Кобеляки, допитувала поліції з приводу крадіжки дизельного палива з локомотивів, тому на підміну була направлена інша локомотивна бригада, а бригада ОСОБА_6 , в тому числі ОСОБА_1 прибули до депо 20.04.2023 та в його кабінеті в присутності начальника депо ОСОБА_5 , машиніста-інструктора ОСОБА_4 . ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за угодою сторін, яка була ним завізована та передана начальнику депо. Тиску на позивача ніякого не було, він не виявляв бажання далі працювати, після цього на роботу не з`являвся, хоча за графіком повинен був допрацьовувати свою зміну. Потім з його кабінету пропали деякі документи, в тому числі сама заява позивача, коли він готував відповідь на запит поліції. Резолюцію він ставив на тій заяві, як керівник підрозділу, на підставі вказаної заяви було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін.

Згідно доповідної заступника начальника «Локомотивне депо Основа» ОСОБА_3 , на ім`я начальника виробничого підрозділу ОСОБА_9 від 20.10.2023 ним при підготовці відповіді на лист юридичної служби від19.10.2023 №НЮ-02-05-/1775 виявлено, що з його особистого кабінету зникла папка з документами, де знаходилася, в тому числі заява про звільнення з 21.04.20233 помічника машиніста тепловозу ОСОБА_1 , які він використовував для підготовки характеристик на працівників для подання до ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській в межах кримінального провадження ЄРДР №0000147.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що працює в «Локомотивному депо Основа» машиністом-інструктором. 19.04.2023 ОСОБА_3 йому повідомив, що на ст. Кобеляки було виявлено машину з дизпаливом, яке, імовірно, було викрадено з тепловозу. У зв`язку з цим членів локомотивної бригади було замінено та викликано до депо. 20.04.2023 вони, в тому числі позивач, з`явилися на роботу та написали заяви про звільнення за угодою сторін, після чого на роботу не вийшли. Ніякого примусу з боку керівництва не було, ОСОБА_1 погодився на звільнення, вказану заяву забрав начальник депо. При цьому позивач більше на роботу не вийшов, хоча за графіком повинен був працювати, вони не здали документи по тепловозу, а саме швидкостемірні стрічки, маршрути тепловоза, більше позивача на роботі він не бачив.

Як передбачено місцевою інструкцією про роботу локомотивних бригад ВП «Локомотивне депо Основа», після здачі зміни локомотивні бригади повинні відзвітуватись за відроблену зміну у машиніста-інструктора, здати швидкостемірні стрічки та маршрути форми ТУЗ-ІСЦ у встановленому у депо порядку з подальшою реєстрацією оператором у відповідному журналі ( а.с.172).

Первинна інформація формування компонентів ЕММ Депо обліку ТЧ-3 Основа №ММ1058181 за квітень місяць 2023 року свідче, що після 19.04.2023 локомотивна бригада- машиніст тепловоза ОСОБА_6 , помічник машиніста ОСОБА_7 , машиніст тепловозу ОСОБА_8 , помічник машиніста ОСОБА_1 на роботу не з`являлися, швидкостемірні стрічки, маршрути тепловоза не здавали. Вказані обставини підтверджуються також даними, що містяться в електронному обліку операцій з локомотивом №513 серії 2ТЕ116 за період з 01.04.2023 по 30.04.2023року.

Положеннями п.1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що при звільненні за угодою сторін суб`єктом ініціювання, тобто стороною, яка вносить пропозицію про звільнення, може бути як сам працівник, так і роботодавець. У Постанові ВС від 31.10.19 у справі №1340/6082/18 суд зазначив, що основною відмінністю між звільненням за угодою сторін та за власним бажанням є те, що перше відбувається за наявності одночасного волевиявлення в обох сторін. Запропонувати ж такий варіант звільнення може як працівник, так і роботодавець. При звільненні за угодою сторін така згода може бути як письмовою, так і усною, що підтверджується Постановою ВС від 24.03.2020 у справі № 553/629/18, де зазначається: «пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП можуть бути укладені як в письмовій, так і в усній формі. Чинним законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору».

При звільненні працівника за угодою сторін однією з основних умов його правомірності є обопільне волевиявлення як працівника, так і роботодавця. Адже, виходячи зі змісту поняття «угода», можна дійти висновку, що повинно мати місце взаємне волевиявлення сторін, аби така угода могла бути реальною. Законодавство визначає поняття «волевиявлення», як «засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій» та поняття «угода», як «дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін».

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Для з`ясування питання про законність припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), першочергове значення має чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Угода може бути оформлена між сторонами як шляхом подання працівником заяви про звільнення за угодою сторін, та згоди роботодавця на його звільнення, так і шляхом внесення пропозиції (ініціативи) однією із сторін трудового договору, а сама угода сторін про припинення трудового договору може бути укладена в усній формі.

Відповідна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 20 червня 2019 року по справі № 264/2678/17, в якій суд відмовляючи позивачу у задоволенні позову про протизаконність його звільнення послався на частину третю статті 205 ЦК України, якою визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, також вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має бути належним чином зафіксоване в письмовій формі. Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116 КЗпП) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. (стаття 47 КЗпП)

При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи позовній вимоги в частині скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі, а також стягнення середнього заробітку, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між ОСОБА_1 та працедавцем дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; наявність волевиявлення працівника на припинення трудового договору підтверджено як написанням ним власноручної заяви, так і очевидцями цього, допитаними у судовому засіданні, поведінка позивача після видання наказу про звільнення ( не вихід його на роботу та відсутність зацікавленості у продовженні трудових відносин, мовчазна згода (конклюдентні дії) на звільнення його із займаної посади через відмову у подальшому продовженні трудових відносин, що було виражене у нез`явленні за юридичною адресою роботодавця, неподання ним заяви про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін) свідчить про узгоджену сторонами позицію про припинення трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ № 69/ОС від 21.04.2023 АТ «Українська залізниця» прийнято у межах законодавства України, підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні, а відтак є підстави для відмови у задоволенні позову.

Системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, тобто протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати. Виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Оскільки судом встановлено, що звільнення позивача було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач не вчиняв дій щодо відсторонення позивача від роботи у разі наявності у нього бажання реалізовувати надалі своє право на працю, у зв`язку з чим підстав для задоволення вимоги про поновлення на роботі та похідної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 268 ЦПК України, ст. 36 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу ?Локомотивне депо Основа? Регіональної філії ?Південна залізниця? Акціонерного товариства ?Українська залізниця? про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий : І.М.Демченко