ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 559/2222/22

провадження № 61-17655св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Рівнеторф»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Боймиструк С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Рівнеторф» (далі - ДП «Рівнеторф») про визнання незаконними та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, премій і соціальних виплат.

2. Позов ОСОБА_1 обґрунтований, тим що 08 червня 2022 року до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, 08 серпня 2022 року він, з порушенням трудового законодавства, був звільнений

з роботи за прогули без поважних причин згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

3. Стверджує, що його відсутність на роботі із 11 до 15 липня 2022 року була пов`язана з поважними причинами - загостренням хронічного захворювання, що унеможливлювало виконання службових обов`язків.

4. Крім того звертає увагу, що згідно із посадовою інструкцією провідного інженера з охорони праці він не відповідає за дотримання протипожежної безпеки на підприємстві, а застосування до нього дисциплінарного

стягнення - догани не було погоджено із профспілковим комітетом.

5. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними та скасувати накази ДП «Рівнеторф» від 08 червня 2022 року

№ 89 про оголошення йому догани, від 08 серпня 2022 року № 142-к про його звільнення з роботи з 08 серпня 2022 року згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, поновити його на посаді провідного інженера

з охорони праці ДП «Рівнеторф», стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, щорічну допомогу на оздоровлення

у розмірі 6 000 грн, одноразову виплату до Дня шахтаря в розмірі 15 000 грн та премію за виконання планів виробництва за червень, липень, серпень

2022 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області

від 28 грудня 2022 року у складі судді Жуковської О. Ю. позов задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано накази ДП «Рівнеторф»

від 08 червня 2022 року № 89 про оголошення догани ОСОБА_1 ,

від 08 серпня 2022 року № 142-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи

з 08 серпня 2022 року згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного інженера з охорони праці ДП «Рівнеторф». Стягнуто з ДП «Рівнеторф» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2022 року до

28 грудня 2022 року включно у розмірі 66 630,70 грн без виключення сум на податки, збори та обов`язкові платежі, справляння і сплата яких є обов`язком роботодавця. Стягнуто з ДП «Рівнеторф» на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 6 000 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з 08 серпня 2022 року до 08 вересня 2022 року включно в розмірі 15 525,60 грн без виключення сум на податки, збори та обов`язкові платежі, справляння і сплата яких є обов`язком роботодавця. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

7. Визнаючи незаконним та скасовуючи наказ ДП «Рівнеторф»

від 08 червня 2022 року № 89 про оголошення догани ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що ця догана застосована всупереч порядку накладення дисциплінарного стягнення, з порушенням процедури погодження дисциплінарного стягнення щодо працівника, який є членом профспілки із профспілковим органом.

8. Визнаючи незаконним та скасовуючи наказ ДП «Рівнеторф»

від 08 серпня 2022 року № 142-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи

з 08 серпня 2022 року згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції констатував, що ОСОБА_1 дійсно був відсутній на робочому місці в період з 11 до 15 липня 2022 року включно без поважних причин, не повідомивши про причини відсутності на робочому місці безпосереднього керівника та відповідно не отримавши на це згоди. Однак враховуючи порушення відповідачем права працівника на відпочинок, якому всупереч Закону України «Про відпустки», не було надано відпустку згідно

з графіком, а також незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності в виді догани, суд дійшов висновку, що застосування до працівника, якому не надали відпустку, дисциплінарної відповідальності в виді звільнення є не пропорційною мірою внаслідок суворості стягнення. Крім того, позивача було звільнено без погодження із профспілкою, членом якої він є.

9. Стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 серпня до 28 грудня 2022 року включно у розмірі 66 630,70 грн, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивача було незаконно звільнено з роботи, він має право на відшкодування втраченого заробітку.

10. Задовольняючи вимоги в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 6 000 грн, суд першої інстанції зазначив, що ця допомога під час роботи на підприємстві гірничо-добувної галузі виплачувалась для покращення здоров`я усім працівникам, які мають стаж роботи більше 3 чи 6 місяців залежно від роду діяльності згідно із пунктом 8.1.10.1 Колективного договору.

11. Відмовляючи у вимогах про стягнення премії за виконання планів та одноразової виплати до Дня шахтаря, суд першої інстанції вважав, що ці виплати носять стимулюючий характер, заохочення від роботодавця за успішну трудову діяльність та не є обов`язковими.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

12. Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року апеляційну скаргу ДП «Рівнеторф» задоволено частково. Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 грудня 2022 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ДП «Рівнеторф» від 08 серпня 2022 року № 142-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 08 серпня 2022 року згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13. Апеляційний суд, відмовляючи у вимогах про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказав, що роботодавець дотримався вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 , а його заява від 05 липня 2022 про надання відпустки з 04 липня 2022 року надійшла на підприємство 07 липня 2022 року, тому не могла бути задоволена роботодавцем. Самовільне використання працівником, без погодження

з власником або уповноваженим ним органом, чергової відпустки є прогулом.

14. Апеляційний суд надав оцінку відмові профспілкового органу у наданні згоди на притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності

у виді звільнення, вказавши, що наведені в цій відмові мотиви суперечать чинному законодавству.

15. В іншій частині вирішення позовних вимог апеляційний суд погодився

з висновкам суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання та скасування наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишивши в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

17. В силу положень статті 400 ЦПК України в іншій частині оскаржуване судове рішення Верховним Судом не переглядається.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

18. 07 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.

19. Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які

у січні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

20. Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

21. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13 січня 2019 року у справі № 572/1644/17-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 699/640/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

22. Вважає, що апеляційний суд, дійшовши висновку, що заява від 05 липня 2022 року про надання відпустки з 04 липня 2022 року надійшла до роботодавця 07 липня 2022 року і тому не могла бути задоволена, не врахував заяву позивача від 29 червня 2022 року про надання щорічної відпустки

з 04 липня 2022 року.

23. Також суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутність позивача на роботі з 11 до 15 липня 2022 року є прогулом, оскільки він був відсутній на роботі з поважних причин.

24. Апеляційний суд при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення безпідставно не застосував статті 147, 149 КЗпП України.

25. Ухвала Рівненського апеляційного суду від 11 травня 2023 року до органу первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф»

ДП «Рівнеторф» не направлялася, тому помилковим є висновок апеляційного суду, що протокол первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф» ДП «Рівнеторф» від 17 листопада 2023 року №1/11 надійшов після спливу встановленого законом строку.

26. Крім того, апеляційний суд в порушення норм процесуального права, призначив розгляд справи на 20 жовтня 2023 року без постановлення ухвали про поновлення провадження, яка була прийнята 22 листопада 2023 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

27. У січні 2024 року голова комісії з припинення ДП «Рівнеторф» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

28. Вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку, що дисциплінарний проступок у вигляді прогулу доведений належними доказами та не спростований позивачем, оскільки провідний інженер з охорони праці ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці (роботі) протягом 5 робочих днів з 11 до 15 липня 2022 року, про що було складено акт.

29. Твердження позивача в касаційній скарзі про те, що головний інженер ОСОБА_2 , енергетик ОСОБА_3 , головний бухгалтер ОСОБА_4 , голова профспілкового комітету Первинної професійної спілки працівників

ДП «Смигаторф» ДП «Рівнеторф» ОСОБА_5 знали про його відсутність

є необґрунтованими, оскільки згідно з пунктом 1.3. посадової інструкції провідного інженера з охорони праці, провідний інженер з охорони праці безпосередньо підпорядкований директору підприємства і виконує його вказівки, якого попередньо ОСОБА_1 про відсутність на робочому місці (роботі) не попереджав.

30. Безпідставним є посилання ОСОБА_1 на довідку від 18 липня 2022 року № 19 про проходження ним обстеження у Комунальному закладі Смизька амбулаторія загальної практики та сімейної медицини, оскільки на письмовий запит ДП «Рівнеторф» від 26 липня 2022 року повідомлено, що ОСОБА_1 не перебував у цьому закладі на лікуванні та не отримував листка про тимчасову непрацездатність за період його відсутності на робочому місці.

31. Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що проходження медичних обстежень з огляду на тривалість відсутності ОСОБА_1 на роботі, без повідомлення безпосереднього керівника не можна розцінювати як поважні причини відсутності на роботі

32. Посилання позивача на порушення ДП «Рівнеторф» Закону України

«Про відпустки» вважає необґрунтованими, оскільки при звільненні

ОСОБА_1 йому було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як передбачено статтею 24 Закону України

«Про відпустки».

Інші процесуальні звернення

33. У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

із заявою, в якій вважав безпідставними доводи відзиву ДП «Рівнеторф».

Фактичні обставини справи встановлені судами в межах розгляду справи судом касаційної інстанції

34. ОСОБА_1 19 квітня 2012 року був прийнятий на роботу

у ДП «Смигаторф» старшим майстром транспортного цеху, 04 січня 2016 року переведений на посаду провідного інженера з охорони праці, 08 серпня

2022 року звільнений з роботи за прогули без поважних причин.

35. Відповідно до Колективного договору між адміністрацією

ДП «Рівнеторф» та Первинною професійною спілкою працівників

ДП «Смигаторф» ДП «Рівнеторф», Первинною профспілковою організацією

ДП «Рівнеторф» Рівненської обласної організації профспілок землевпорядної служби, що схвалений на загальних зборах трудового колективу 27 лютого 2019 року, адміністрація визнає профспілковий комітет повноважним представником інтересів працівників, які працюють на підприємстві

і погоджує з нею накази та інші локальні нормативні акти з питань, що

є предметом цього колективного договору. Адміністрація зобов`язується не застосовувати до працівників, обраних до складу профспілкових органів, дисциплінарних стягнень без погодження з профкомом.

36. Згідно із листом профспілкового комітету від 15 червня 2022 року № 4 ОСОБА_1 є членом виборчого профспілкового органу - профспілкового комітету Первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф»

ДП «Рівнеторф».

37. У графіку відпусток працівників ДП «Рівнеторф» на 2022 рік, погодженого з головою первинної профспілкової організації, під порядковим номером 132 запланована щорічна відпустка ОСОБА_1 у липні місяці.

38. 18 липня 2022 року ОСОБА_1 видано довідку сімейним лікарем про те, що він проходив медичне обстеження з 11 до 15 липня 2022 року.

39. Згідно з актом від 18 липня 2022 року, який посвідчений в.о. директора ОСОБА_6 , головним інженером ОСОБА_7 , начальником РМТП ОСОБА_8 , провідний інженер з охорони праці ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом 5 робочих днів з 11 до 15 липня 2022 року.

40. 22 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора ОСОБА_6 із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України через порушення роботодавцем трудового законодавства за частиною п`ятою статті 79 КЗпП України, частиною другою статті 252 КЗпП України, пунктів 8.1.10.1, 9.2.5 Колективного договору, та виплату компенсації за невикористану відпустку.

41. 22 липня 2022 року листом № 411 роботодавець повідомив, що законодавства про працю та умов колективного договору не порушує, тому підстави для звільнення позивача згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України відсутні.

42. 27 липня 2022 року ОСОБА_1 на ім`я в. о. директора ОСОБА_6 подав заяву, у якій зазначив, що у період з 11 до 15 липня 2022 року проходив медичне обстеження, довідку про яке надав старшому інспектору з кадрів ОСОБА_9 .

43. 27 липня 2022 року ДП «Рівнеторф» звернулось до Первинної профспілки за погодженням звільнення ОСОБА_1 та проханням надати відповідь до 02 серпня 2022 року.

44. Листами від 01 серпня 2022 року № 9 та № 10 профспілковий комітет просив роботодавця надати копію акта про відсутність ОСОБА_1

з 11 до 15 липня 2022 року на робочому місці, копію пояснень ОСОБА_1 , графік відпусток на 2022 рік, копію протоколу засідання комісії із соціального страхування та копію наказу про її призначення.

45. 08 серпня 2022 року наказом ДП «Рівнеторф» № 142-к ОСОБА_1 звільнено з роботи за прогули без поважних причин згідно з пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України.

46. Згідно із довідкою ДП «Рівнеторф`від 07 жовтня 2022 року № 27, дохід ОСОБА_1 за період з 01 лютого до 08 серпня 2022 року становив

266 897,05 грн, за червень 2022 року - 17 846,91 грн., за липень 2022 року -

9 969,62 грн.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

47. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

48. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

49. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

50. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

51. Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

52. Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один

з таких заходів стягнення догана або звільнення.

53. Згідно із статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

54. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок,

і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

55. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються

з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

56. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

57. Під час розгляду позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити

з того, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

58. Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання поважності відсутності працівника на роботі, звільненого згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України.

59. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

60. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

61. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

62. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

63. Апеляційний суд встановив, що провідний інженер з охорони праці ОСОБА_1 згідно з актом від 18 липня 2022 року був відсутній на робочому місці протягом 5 робочих днів з 11 до 15 липня 2022 року.

64. Надані позивачем на підтвердження поважності причин відсутності на роботі у зазначений період, довідка сімейного лікаря та медичні документи про проходження обстежень, апеляційний суд обґрунтовано відхилив, оскільки вони не підтверджують тимчасову непрацездатність працівника та не свідчать про перебування в медичних установах упродовж робочого часу на протязі п`яти робочих днів.

65. Листок непрацездатності, який відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 13 листопада 2001 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196, засвідчує тимчасову непрацездатність працівників позивачу не оформлювався.

66. Також апеляційним судом надана належна оцінка протоколу Первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф» ДП «Рівнеторф»

від 17 листопада 2023 року № 1/11, яким відмовлено в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

67. Верховний Суд у постанові від 18 липня 2019 року у справі

№ 686/9001/18 вказав, що суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника,

а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

68. Апеляційний суд встановив, що наведені профспілкою мотиви щодо відмови у надання згоди на звільнення працівника суперечать закону, оскільки заява ОСОБА_10 від 05 липня 2022 про надання відпустки

з 04 липня 2022 року надійшла на підприємство 07 липня 2022 року, роботодавець не погодив вказану відпустку, що призвело до самовільного використання працівником відпустки у спосіб, що не передбачений чинним законодавством.

69. Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, що самовільне використання ОСОБА_1 в період з 11 до 15 липня

2022 року відпустки, за відсутності відповідного наказу роботодавця,

є прогулом.

70. У постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 341/1825/16-ц Верховний Суд вказав, що самовільне використання без погодження

з власником або уповноваженим ним органом чергової відпустки вважається прогулом.

71. У постанові від 05 вересня 2018 року в справі № 760/9284/16-ц (провадження № 61-11091св18) залишаючи без змін судові рішення про відмову у задоволенні позову про поновлення на роботі, Верховний Суд вказав, що позивачем не надано належних та переконливих доказів того, що його заява про надання відпустки була узгоджена з керівництвом університету та що був виданий відповідний наказ роботодавця.

72. У розглядуваній справі позивачем також не надано доказів того, що його заява про надання відпустки була погоджена роботодавцем із виданням відповідного наказу.

73. Під час звільнення ОСОБА_1 , відповідач дотримався строку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного статтею 148 КЗпП України та порядку його застосування, передбаченого статтею 149 КЗпП України.

74. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, що звільнення позивача на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову

в частині вимог про визнання наказу про звільнення незаконним і похідних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

75. При обранні виду стягнення роботодавець діяв в межах своєї компетенції, врахувавши зокрема тривалість відсутності працівника на роботі.

76. З цих підстав необґрунтованими є узагальнені доводи касаційної скарги щодо поважності причин відсутності позивача на робочому місці

з 11 до 15 липня 2022 року, відмови у наданні йому відпустки та відсутності згоди на його звільнення профспілкою.

77. Посилання заявника на те, що він подав заяву про відпустку завчасно 29 червня 2022 року, не спростовують факту непогодження такої відпустки роботодавцем та відсутності відповідного наказу.

78. За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 13 січня 2019 року у справі № 572/1644/17-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц, на які заявник посилався в касаційній скарзі.

79. Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04 грудня

2019 року у справі № 699/640/18 не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки у цій постанові встановлено проходження медичного огляду військовозобов`язаним на підставі відповідної повістки.

80. Доводи касаційної скарги щодо не направлення ухвали Рівненського апеляційного суду від 11 травня 2023 року до органу первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф» ДП «Рівнеторф» та призначення розгляду справи на 20 жовтня 2023 року без постановлення ухвали про поновлення провадження, спростовані матеріалами справи в яких наявна копія протоколу засідання профспілкового комітету від 17 листопада 2023 року та ухвала апеляційного суду про поновлення провадження у справі.

81. Апеляційний суд належним чином виконав вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановив обставини справи та правильно вирішив спір.

82. Незгода заявника із постановою апеляційного суду, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

83. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

84. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

85. Оскаржуване судове рішення є достатньо вмотивованим та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

86. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

87. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

88. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович