Провадження №2/523/1217/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

25 вересня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 202199,37 грн у рахунок компенсації вартості предмета лізингу, відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 33321,33 грн, та заборгованості за страховою винагородою у розмірі 14745,35 грн, а всього 250266,05 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 03 лютого 2022 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу автомобіля № ODHOA100000092, за умовами якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: транспортних засіб «Ford Transit Custom», 2016 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , строком на 60 місяців з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати лізингових платежів, утворилася заборгованість на загальну суму 250266,05 грн, у добровільному порядку після отримання повідомлення про настання події дефолту відповідач заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси своєю ухвалою від 10 жовтня 2023 року передав справу за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

26 жовтня 2023 року справу прийнято розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.

В матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, та згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, проте поштова кореспонденція поверталася до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «За закінченням строків зберігання», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомляв, із клопотаннями до суду не звертався.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» уклали договір фінансового лізингу автомобіля № ODH0A100000092, за умовами якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: транспортних засіб «Ford Transit Custom», 2016 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , строком на 60 місяців та починається з дата підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу.

За змістом п. 2.4. договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. У разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавдя до лізингоодержувача за умовами договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав, 04 лютого 2022 року сторони підписали акт приймання-передачі предмету лізингу.

Пунктами 6.2.2. та 6.2.3. договору лізингу на відповідача покладено зобов`язання сплатити позивачеві платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3 договору на транзитний рахунок № 9810.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 202199,37 грн у рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 33321,33 грн - відсотків за користування предметом лізингу, 14745,35 грн - заборгованість за страховою винагородою, а всього 250266,05 грн.

Пункт 6.3.3. договору передбачає право лізингодавця відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 8.1. договору лізингу подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць.

У зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивач направив йому повідомлення про настання події дефолту відповідно до п. 8.2.1 договору.

Відповідно до ет. 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності с непорушним.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлює, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену шіату (лізингові платежі) (ч. 1 ст. 806 ЦК України).

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець мас право; відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

За змістом пунктів 3 та 7 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вказані норми та надані докази, які вказують на порушення зобов`язання відповідачем, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3753,99 грн за подачу позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, 01001), заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 202199,37 грн у рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 33321,33 грн - відсотків за користування предметом лізингу, 14745,35 грн - заборгованість за страховою винагородою, а всього 250266,05 грн, а також судовий збір в розмірі 3753,99 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 17 травня 2024 року.

Суддя