УХВАЛА

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 465/6294/21

провадження № 61-6423ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якубовського Олександра Олександровича на постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила: зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-капітал») відкликати з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТзОВ «УБКІ») усі документи щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ТзОВ «УБКІ» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену пунктом 2 частиною першою статті 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформацію щодо кредитних договорів від 24 жовтня 2020 року №№ 3, 8; зобов`язати ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» надати докази підписання ОСОБА_1 та укладення нею кредитних договорів від 24 жовтня 2020 року №№ 3, 8, а також видачі їй та отримання нею кредитних коштів за вказаними договорами. У разі ненадання зазначених доказів ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» та/або товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС»), тоді юридичні факти щодо непідписання та неукладення нею, а також неотримання нею кредитних коштів, вважати встановленими.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ТзОВ «УБКІ» вилучити з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену пунктом 2 частиною першою статті 7 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформацію щодо кредитного договору від 24 жовтня 2020 року № 8. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року апеляційну скаргу ТзОВ «УБКІ» задоволено. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , також в частині стягнення судового збору скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якубовський О. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Отже справа № 465/6294/21 не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Суд апеляційної інстанції вирішив спір за результатами встановлення обставин справи та оцінки доказів наданих сторонами, а доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів Верховним Судом.

Натомість встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі, що не підлягає касаційному оскарженню; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якубовського Олександра Олександровича на постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара