МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/7030/24
Пр. № 2/521/4184/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про стягнення збитків,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СГ «Оберіг»), ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 57-58).

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 62).

17 травня 2024 року ОСОБА_3 надала до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі, в обґрунтування якого зазначила, що предметом забезпечення позову є належна їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 15 березня 2017 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення (а.с. 87)

Сторони в підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи:

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову можливо застосувати в тому разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Встановлено, що ухвалою суду від 03 травня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 57-58).

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За правилами ч.ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно п.10 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 жовтня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Судом встановлено що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 15 березня 2017 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 76, 77).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому суд вважає, що арешт накладений ухвалою суду від 03 травня 2024 року на вищевказану квартиру підлягає скасуванню

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скасувати арешт на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 54,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Скасування арешт на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11969347.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання, та сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда