Справа № 161/5436/24
Провадження № 2/931/145/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2024 року до Локачинського районного суду Волинської області з Луцького міськрайонного суду Волинської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 20.03.2024 року звернулось до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 31.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 6131069, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 7000 грн., які зобов`язався повернути, сплатити комісію за надання кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. 28.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого та з урахуванням Реєстру боржників від 28.09.2023 року, до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 6131069 від 31.05.2023 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 29330 грн: з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21000 - сума заборгованості за відсотками, 1330 грн - заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, в тому числі і після відступлення права вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.

Крім того, 11.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78661659. Згідно з п.1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, що передбачено ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщеними на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Вони є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 40150 грн, з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29150 грн. - сума заборгованості за відсотками. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 78661659 в розмірі 40150 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 6131069 від 31.05.2023 в розмірі 29330 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять) гривень, з яких 7000 (сім тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 (двадцять одна тисяча) гривень - сума заборгованості за відсотками, 1330 (одна тисяча триста тридцять) гривень заборгованість за комісією; суму заборгованості за договором позики № 78661659 від 11.05.2023 року в розмірі 40150 гривень, з яких: 11000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29150 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито провадження за даною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 12:00 22 травня 2024 року.

13.05.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає та в їх задоволенні просить відмовити. Свій відзив мотивує таким. Згідно пункту 1 частини 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, відповідач не був повідомлений про зміну кредиторів, матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами. Зазначає, що у даному випадку, позивачем на підтвердження перерахування йому коштів за кредитними договорами не надано належних доказів - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. При цьому, у договорах, укладених з первинними кредиторами відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Вважає, що у даних документах не міститься відомостей про те, шо кошти перераховуються на підставі відповідних договорів, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови цих договорів. Відтак, зазначене не підтверджує факт перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів, а не іншими особами за іншими правовідносинами. Позивачем також не надано суду і електронних листів, що могли б підтвердити існування його заборгованості у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення у даній справі. Вказує, що розрахунки заборгованості, надані позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаними кредитними договорами, є суто внутрішнім документом фінансової установи, який не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитись, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Зазначає, що відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє можливості перевірити факт отримання позичальником коштів в кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Наданий позивачем витяг з Реєстру божників, права вимоги, за якими відступаються та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаних договорів факторингу, з яких вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було. Вважає, що позивачем не надано також належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх. На підставі викладеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 65, 72).

21.05.2024 року від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, який позивач вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і Пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, зазначені у позові договори є укладеними. Щодо розрахунків заборгованості та підтвердження перерахування коштів на рахунок позичальника, вказує, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивач зазначає, що на момент подачі позовної заяви TOB «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. З метою надання вичерпної інформації по справі після отримання відзиву, позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 . Станом на 20.05.2024 року позивачем отримано відповіді на запити від первісних кредиторів, а тому просив долучити до матеріалів справи документи щодо кредитного договору № 6131069: відомість про щоденні нарахування та погашення за договором та платіжне доручення 101793078 від 31.05.2023 року. Щодо відступлення права вимоги, то 28.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого та з урахуванням Реєстру боржників від 28.09.2023 року, до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 6131069 від 31.05.2023 року. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Логічним та виправданим є те, що не будучи у первісних кредиторів права вимоги за вказаними кредитними договорами не було б і предмету зазначених договорів факторингу. Зазначає, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки TOB «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки TOB «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. За таких обставин, у TOB «ФК«ЄАПБ», як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум, зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а, отже, є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги (а.с. 73-93).

27.05.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке мотивує наступним. Проценти (плата за користування кредитом) можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ (що підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду п. 48-55 постанови від 28.03.2018 №444/9519/12). Зазначає, що позивачем, ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Крім того, не надано доказів досудового врегулювання спору зі сторони позивача, та не підтверджено факту правомірності звернення до суду з позовною заявою, а саме, відповідно пункту 1.1.7.24 Умов та правил, встановлено: «сторони зобов`язались врегульовувати суперечки і претензії, що виникають у зв`язку з виконанням Договору, шляхом переговорів». Вважає, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості, подана ТОВ «ФК «ЄАПБ» до нього, є поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необгрунтованою та передчасною, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с. 97-102).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві та у відповіді на відзив просить справу розглядати без участі предстаника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, 29.05.2024 року подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 107).

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 06.06.2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6131069, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором надати позичальнику кошти в сумі, визначеній п. 1. 2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у порядку, обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Сума кредиту становить 7000 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 31.05.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.06.2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 13.09.2023 року. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.06.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.09.2023 року (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту становить 1330 грн (19 % від суми кредиту) одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2100 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 18900 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 29330 грн (а.с. 7-13).

Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача( НОМЕР_2 ) (а.с. 7).

Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання.

З платіжного доручення від 31.05.2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» 31.05.2023 року здійснено платіж отримувачу ОСОБА_1 , призначення платежу: кошти згідно договору № 6131069 на картку номер НОМЕР_1 в сумі 7000 грн (а.с. 90 з/с).

З відомості про щоденні нарахування та погашення, виданої ТОВ «Мілоан» по кредитному договору № 6131069, вбачається, що ОСОБА_1 31.05.2023 року надано кредит в сумі 7 000 грн та нараховано комісію в сумі 1330 грн, 28.09.2023 року відбулося списання простроченої комісії в сумі 1330 грн, списання прострочених процентів в сумі 21000 грн. та тіла кредиту в сумі 7000 за рахунок фінансового результату (відступлення права вимоги по кредиту) (а.с. 91).

28.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 6131069 від 31.05.2023 року (а.с. 14-18).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 28.09.2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023, року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 29330 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 21000 грн. заборгованість за відсотками, 1330 грн сума заборгованості за комісією. (а.с. 18).

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 7000 грн. Натомість, всупереч умовам кредитного договору № 6131069 від 31.05.2023 року, відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав, суму кредиту, нараховані відотки та комісію у встановлений договором строк не повернув, доказів іншого суду не подано.

У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості, який відповідає умовам підписаного сторонами договору, відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан" по кредитному договору № 6131069 від 31.05.2024 року; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування ОСОБА_1 в ході розгляду справи заявлено не було (а.с. 19).

Крім того, судом встановлено, що 11.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78661659, відповідно до умов якого відповідач отримав позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту у розмірі 11000,0 гривень на строк 30 днів та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% в день (а.с.26-27).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису XcAs4ML15m), що був надісланий на вказану позичальником в договорі електронну адресу(а.с. 27, зворот).

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщеними на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Вони є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с. 29-35).

Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.11.2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ЄАПБ» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 12 від 22.11.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 33).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 40150 грн. з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29150 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34).

З метою стягнення коштів за кредитними договорами № 6131069 від 31.05.2023 року та № 78661659 від 11.05.2023 року у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Доказами, наданими позивачем, підтверджується, що до позивача перейшли права вимоги за спірними кредитними договорами і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.

Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка розглядається, кредитні договори № 6131069 від 31.05.2023 року та № 78661659 від 11.05.2023 року укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення спірних кредитних договорів в електронному виді та накладення на них будь якого іншого підпису.

Крім того, за змістом частини першої статті 1047, частини першої статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного.

Проте, відповідач не надав жодного підтвердження факту неотримання грошових коштів за спірними кредитними договорами. У відзиві та запереченнях на відповідь на відзив відповідач не покликався на ту обставину, що кредитних коштів за кредитними договорами не отримував, однак при цьому зазначав, що позивачем не надано доказів отримання ним цих коштів.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме позичальник має доступ до свого банківського рахунку і він мав можливість представити суду виписку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

Доказів виконання умов кредитних договорів та повернення коштів відповідач не надав, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Суд погоджується з визначеним загальним розміром заборгованості ОСОБА_1 за договором № 6131069 від 31.05.2023 року, що відповідає умовам укладеного договору та становить 29330 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 21000 грн. - заборгованість за відсотками, 1330 грн сума заборгованості за комісією.

Проте, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 78661659 від 11.05.2023 року визначено невірно і такий підлягає перерахунку.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору № 78661659 від 11.05.2023 року, останній укладено на строк 30 днів. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором безпосередньо до моменту переходу права вимоги, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Як уже зазначалось вище, за кредитним договором № 78661659 від 11.05.2023 року відповідач отримав кредит у розмірі 11000 гривень на строк 30 днів із сплатою за користування кредитом 2,5% в день, що становить 275 гривень в день. Отже, за цим кредитним договором відповідач зобов`язаний сплати відсотки у розмірі 8250 гривень, а загальна заборгованість становить 19250 гривень.

Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором № 78661659 від 11.05.2023 року становить 19250 гривень, внаслідок чого до примусового стягнення за цим договором підлягає виключно ця сума.

У задоволенні решти позовних вимог за кредитним договором № 78661659 від 11.05.2023 року суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю з огляду на наступне.

Так, Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Пунктом 5 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у договорі про споживчий кредит зазначається строк, на який надається кредит, а частиною сьомою статті 11 цього закону передбачено, що будь-які пропозиції кредитодавця про зміну умов договору про споживчий кредит, визначених частиною першою статті 12 цього Закону (окрім зміни змінюваної процентної ставки), повинні здійснюватися шляхом направлення кредитодавцем споживачу повідомлення в такий спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення. Умова договору про надання споживачеві пропозицій про зміну зазначених умов договору іншим чином, ніж таким, що дає можливість встановити дату відправлення повідомлення, є нікчемною.

Пропозиції споживачу про зміни інші, ніж зміна умов договору про споживчий кредит, визначених частиною першою статті 12 цього Закону, повинні надаватися у спосіб та строки, передбачені договором про споживчий кредит.

Згідно пункту 6 договору позики за кредитним договором № 78661659 від 11.05.2023 року позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація), який продовжується за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. При продовженні строку користування позикою процентна ставка буде розраховуватися за базовою процентною ставкою, визначено у п.п.2.3 п.2 Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами.

Таким чином, положення пункту 6 договору № 78661659 від 11.05.2023 року зумовлює продовження строку кредитування лише у випадку його ініціювання позичальником шляхом вчинення вищевказаних дій, які останнім вчинено не було, а отже строк користування позикою не продовжувався, що відповідно, виключає можливість стягнення нарахування відсотків поза межами строку кредитування.

Отже, враховуючи, вищенаведене, позов у даній справі слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 в користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 6131069 від 31.05.2023 в розмірі 29330 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять) гривень, з яких 7000 (сім тисяч) гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 (двадцять одна тисяча) гривень сума заборгованості за відсотками, 1330 (одна тисяча триста тридцять) гривень заборгованість за комісією, а також заборгованість за договором № 78661659 від 11.05.2023 року в розмірі 19250 гривень (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, з яких 11000 (одинадцять тисяч) гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень сума заборгованості за відсотками,

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що вимоги позову недоведені, оскільки матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за спірними кредитними договорами. З огляду на вищевикладені норми Закону, неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання обов`язків виконання договору. Доказів виконання умов кредитних договорів в користь первісних кредиторів відповідачем не надано.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивачем не підтверджено дійсність переходу прав вимоги за договорами факторингу, оскільки надані позивачем витяги з реєстру боржників, не містять підпису сторін. Так, виготовлення витягу з Реєстру боржників за договором факторингу виключно представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» (що є товариством, якому на підставі п. 1. 2 Договору факторингу (а.с. 29 зворот) та відповідно до Акту прийому-передачі від 22 листопада 2023 року (а.с. 33), п. 1. 2 Договору факторингу (а.с. 14 зворот) та відповідно до Акту прийому-передачі від 28 вересня 2023 року (а.с. 17) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» такі документи передали у повному обсязі) не може слугувати підставою для висновку про неналежність, недостатність дакого доказу та недоведеність переходу до позивача права вимоги за кредитним договором, оскільки п. п. 1. 2 Договорів факторингу, які містяться в матеріалах справи, передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими фактором у момент підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників, копії яких у матеріалах справи наявні і містять підписи сторін. З огляду на зазначене, доводи з приводу відсутності доказів сплати позивачем ціни за відступлення прав вимоги також є необгрунтованими.

Всі інші доводи відповідача не спростовують висновків суду.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно пункту 3 частини другої цієї статті у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальна ціна позову становила 69480 гривень. Суд задовольнив позовні вимоги на суму 48580 гривень.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень, що стверджується відповідною квитанцією (а.с.2). Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 2120 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ "ТАСкомбанк") суму заборгованості за договором № 6131069 від 31.05.2023 в розмірі 29330 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять) гривень 00 копійок, з яких 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками, 1330 (одна тисяча триста тридцять) гривень заборованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ "ТАСкомбанк") суму заборгованості за договором № 78661659 від 11.05.2023 року в розмірі 19250 гривень (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, з яких 11000 (одинадцять тисяч) гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень сума заборгованості за відсотками,

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в розмірі 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.06.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ - 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна