Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3099/24
Номер провадження 2-др/711/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Демчика Р.В.,

при секретарі - Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про постановлення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення суду від 10 травня 2024 року у справі № 711/3099/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не вирішено питання щодо розподіл судових витрат на правничу допомогу

Таким чином, просить ухвалити додаткове рішення у частині розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на загальну суму 7000.00 грн..

Представник ТОВ «ФК «Артеіда-Ф» та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися. Причину неявки суду не повідомили..

Частиною четвертою статті 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 16.04.2024 року через систему Електронний суд ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до Придніпровського районного суду м.Чераси з позовом, в якому просила:

1.Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором №688237 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.04.2020 в розмірі 37 244 грн. 07 коп. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати, що складаються з сплати судового збору 2422.40 грн. та правничу допомогу адвоката в сумі 7000.00 рн..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

За результатами розгляду даної цивільної справи, 10 травня 2024 року судом ухвалене рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» ( м.Львів вул.С.Бандери,87, оф.54, ЄРДПОУ 42655697) заборгованість за договором №688237 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.04.2020 року в розмірі 37 244 грн.. 07 коп. та 2 422 гривні 40 копійок судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

До того ж, суд звертає увагу на те, що 10.05.2024 року фіксування судового процесу по даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки усі учасники справи не з`явилися у судове засідання та позивачем подано відповідну заяви про розгляд справи без її участі.

Також встановлено, що 21.05.2024 через систему Електронний суд позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат: витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом.

При цьому, до цієї заяви долучені (в копіях): платіжна квитанція від 21 травня 2024 р. №1155. про прийняття від ТОВ «ФК`Артеміда-Ф» адвокатом ФОП Бачинський О.М. 7000.00 грн.; Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 20 травня 2024 року.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат за проведення експертизи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також інші документи щодо підтвердження понесених витрат за проведену на замовлення учасника справи експертизу (договір, заява-замовлення, рахунок, платіжні документи тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження відповідних витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, - судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК).

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальними нормами визначені варіанти вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Зокрема, під час ухвалення рішення по суті (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) чи ухвалення додаткового рішення за наявними у матеріалах справи доказами, поданими до закінчення судових дебатів (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України) або ж в порядку, визначеному ст. 246 ЦПК України у випадку неможливості з поважних причин подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею витрат.

Так, рішення у справі по суті спору постановлене судом 10 травня 2024 року.

21.05.2024 року через систему Електронний суд ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» подало до суду заяву про розподіл судових витрат, зокрема, - витрат на правничу допомогу, посилаючись на норми ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Суд наголошує, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв?язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі ( стаття 263 ЦПК України). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, існують такі критерії мотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Низка рішень ЄСПЛ містить та розвиває такий підхід до обґрунтованості судових рішень, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції», Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд встановив, що в мотивувальній частині заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10 травня 2024 року судом, крім іншого, було вирішено і позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» судових витрат на правову допомогу, у задоволенні якої було відмовлено з підстав, викладених у мотивувальній частині заочного рішення суду, з вказівкою на відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених платіжних документів про оплату послуг на адвоката позивачем, а тому в силу приписів п.п. 1,3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, судом у вказаному заочному рішенні було вирішено всі позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», включаючи витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», ЄКПЛ, практикою ЄСПЛ, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про постановлення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: Р. В. Демчик