Справа № 643/4247/23
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Бірукової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до відповідача Фейзі Заде ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, а саме:
-визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 1 743 934, 79 грн., в порядку поділу набутого в шлюбі майна.
-виділити та залишити у власності Фейзі Заде ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 283 309, 33 грн, в порядку поділу набутого в шлюбі майна.
Стягнути з Фейзі Заде ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію в сумі 269 687, 27 грн., яка пов`язана з різницею ринкової вартості виділених сторонам вказаних квартир.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № НОМЕР_1 , літ. А-1, житловою площею 15,6 м. кв., загальною площею 40, 7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10421522, сараї - в літ. Б, В по АДРЕСА_3 , в порядку поділу набутого в шлюбі майна.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.05.2024р. року позовні вимоги задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про стосовно певної позовної вимоги.

З матеріалів справи вбачається , що предметом позову було нерухоме майно, а саме: дві квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте рішенням суду не вирішена вимога, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_5 .

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у шлюбі з 26.12.2003 р. по 17.04.2023р., який розірваний рішенням Московського районного суду м.Харкова.

Сторони мають двох дітей - Фейзі Заде ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фейзі Заде ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2005 р., посвідченому ПН ХМНО ОСОБА_6 , зареєстрованому в реєстрі за № 11721, номер правочину 1010578 та зареєстрованому КП « Харківське міське БТІ» за р.н. .12.2005 р. відповідач придбав квартира АДРЕСА_6 , яка зареєстрована на ім`я відповідача, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 17.05.2023 р. № 45-ЦЗ/23 ринкова вартість вказаної квартири становить 1 743 934, 79 грн.

На підставі рішення сесії Виконкомом Циркунівської сільської ради від 15.01.2008р. та свідоцтва про право власності НОМЕР_2 виданому 28.01.2008 р. Виконкомом Циркунівської сільської ради, зареєстрованому 01.02.2008 р. КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 21900149, за відповідачем була зареєстрована двокімнатна квартира АДРЕСА_7 .

Згідно експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 17.05.2023 р. № 44-ЦЗ/23 ринкова вартість вказаної квартири становить 2 283 309, 33 грн.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Враховуючи придбання зазначеного нерухомого майна в період шлюбу сторін, презумпцію спільності майна подружжя та відсутності доказів в спростування зазначеної презумпції, суд приходить до висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю сторін.

За положенням ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно правової позиці ВС від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц за системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Позивачка просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , для можливості проживання в ній із двома дітьми, а відповідачу залишити у власності двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , яка є більшою по вартості, із компенсацією їй різниці.

Враховуючи заявлені вимоги позивачки, з урахуванням визнання за позивачкою право власності на кв. АДРЕСА_8 , суд вважає за можливе в порядку поділу майна подружжя залишити за відповідачем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 зі стягненням з відповідача на користь позивачки 539374,54 грн. компенсації різниці квартир .

На підставі викладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Фейзі Заде ОСОБА_3 АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділа майна подружжя залишити у власності Фейзі Заде ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бородіна Н.М.