Справа № 0308/802/2012
Провадження № 6/161/141/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

в с т а н о в и в :

17 квітня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ліпкевич Іван Володимирович звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 30.03.2012 року Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалив рішення у справі № 0308/802/2012, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 65 967,84 грн. та понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 659,67 грн. 02 серпня 2012 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі № 0308/802/2012. 29 серпня 2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 34077709. В подальшому вказане виконавче провадження було завершено,а виконавчий лист був повернутий стягувачу. 30 січня 2015 року ОСОБА_1 повторно пред`явила до ВДВС ЛРУЮ на примусове виконання вищевказаний виконавчий лист та 31.01.2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 46288381. В подальшому вказане виконавче провадження було завершено,а виконавчий лист був повернутий стягувачу. 24 липня 2019 року ОСОБА_1 знову було передано виконавчий лист у справі № 0308/802/2012 на виконання до Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області та 24.07.2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 59617669. Згідно даних АСВП 27.05.2020 р. старшим державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС ЗМРУ МЮ (м. Львів) Гринчишин В.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 59617669 у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_2 майна. На адвокатський запит Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі ЗМУМЮ повідомив, що виконавче провадження № 59617669 завершене на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»,виконавчий документ надіслано рекомендованим листом за адресою стягувача: АДРЕСА_1 . Оскільки термін зберігання реєстру відправлень рекомендованої кореспонденції становить один рік, тому відділ не має можливості надати копії підтверджуючих документів направлення виконавчого листа стягувачу. Однак оригіналу виконавчого листа у справі № 0308/802/2012 ОСОБА_1 не отримувала.

Посилається на запровадження карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на запровадження воєнного стану в Україні, як на підставу для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа.

З посиланням на ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення суду не виконано.

23 травня 2024 року від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ліпкевича Івана Володимировича надійшли додаткові пояснення, в яких просить при вирішенні заяви позивача про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі № 0308/802/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики врахувати п.п. 4 п. 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась , в прохальній частині заяви представник заявника ОСОБА_3 просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності заявника.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не з`явився, хоча про дату,час, місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказах.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 72556,74 грн. боргу за договором позики від 11.02.2009 року та 725,56 грн. судових витрат (а.с.31-32).

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2012 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2012 року змінено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 65 967,84 грн. та судові витрати в розмірі 659,67 грн. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2012 року набрало законної сили 18 травня 2012 року (а.с.33-34).

На примусове виконня вищевказаного рішення, 02 серпня 2012 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2020 року державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи наявна відповідь начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ від 08 квітня 2024 року на адвокатський запит Ліпкевича І. щодо підтвердження надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача ОСОБА_1 ,з якої вбачається, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 59617669 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2/0308/1393/2012 від 02.08.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 65 967,84 грн. боргу за договором позики та 659,67 грн. судових витрат. Виконавче провадження № 59617669 завершене на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»,виконавчий документ надіслано рекомендованим листом за адресою стягувача: АДРЕСА_1 . Оскільки термін зберігання реєстру відправлень рекомендованої кореспонденції становить один рік, тому відділ не має можливості надати копії підтверджуючих документів направлення виконавчого листа стягувачу (а.с.19).

Згідно відповіді начальника відділу Гань А. від 21.05.2024р. № 40590 вбачається, що ознайомитись з матеріалами ВП № 59617669 щодо виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області про: стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 65 967,84 грн боргу за договором позики та 659,67 грн судових витрат немає можливості "оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом МУЮ № 1829/5 від 07.06.2017 вищевказане виконавче провадження знищено після закінчення строку його зберігання, а саме 16.02.2024 року відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (а.с.39).

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП) з відкритим доступом на сайті: https://minjust.gov.ua/, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження відсутні про стягнення боргу в користь ОСОБА_1 , що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі держаної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N606-XIV, в редакції, чинній на час набрання судовим рішенням законної сили у даній справі, було встановлено строк пред`явлення виконавчих листів суду до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (ч. 2 вказаної вище статті).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N606-XIV, в редакції, чинній на час набрання судовим рішенням законної сили визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N606-XIV).

За змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 1квітня 1999 року N606-XIV,у відповідній редакції, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, яким визначено можливість пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання протягом трьох років (частина 1 статті 12 Закону).

Згідно з п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення п. 5 свідчить про те, що він застосовується і до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом.

Судом установлено, що річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №0308/802/2012 (2/0308/1393/2012), виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, встановлювався до 18 травня 2013 року, про що також зазначено на копії виконавчого листа (а.с. 10).

Враховуючи, що строк пред`явлення до виконання вказаного вище виконавчого листа не сплив на час набрання чинності 05 жовтня 2016 року Законом №1404-VIII від 02.06.2016 року, в даному випадку слід виходити з необхідності дотримання трирічного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №0308/802/2012 (2/0308/1393/2012), виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, встановлюється з набранням чинності законом №1404-VIII від 02.06.2016 до 18 травня 2015 року (протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду 18 травня 2012 року).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Частина 1 статті 37 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа. Так, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 5 статті 37 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини 4 та 5 статті 12 Закону 1404-VIII).

Із системного аналізу указаних норм чинного Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13, постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

Таким чином, оскільки 27 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), то строк для пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до виконання мав би закінчитись 27 травня 2023 року.

Відтак після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний і міг бути пред`явлений до виконання у строк до 27 травня 2023 року.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року.

Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, на час набрання вказаним законом чинності, строк для пред`явлення виконавчого листа №0308/802/2012 (2/0308/1393/2012), виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області - не сплив.

З огляду на викладене, строки пред`явлення виконавчого докумену до виконання в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану перервався та на час розгляду заяви стягувача не сплив, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №0308/802/2012 ( провадження 2/0308/1393/2012).

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділуХІІІ Перехідних положень ЦПК України,у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19, від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18, провадження № 61-8286св20.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20), від 15 червня 2022 року у справі № 2-5062/10 (провадження № 61-2014св22).

Як встановлено судом, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 втрачений в ході пересилки поштою. Отже, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата виконавчого листа.

Суд зазначає, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У частині 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄСПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід`ємну частину "судового розгляду" для цілей ст. 6 ЄСПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Зважаючи, що виконавчий лист не перебуває на виконанні у ВДВС чи приватного виконавця, належними доказами факт направлення виконавчого листа стягувачу орган примусового виконання рішень суду не довів, та зважаючи, що заявник просить видати дублікат виконавчого листа в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, який як встановлено судом не закінчився, а видача дубліката виконавчого листа є гарантією права заявника на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судового рішення,суду дійшов висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача.

Керуючись ст.ст. 259,260, 261, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України,суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити частково.

Видати стягувачу ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа №0308/802/2012 (2/0308/1393/2012), на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 65 967,84 грн. та судових витрат в розмірі 659,67 грн.

В решті вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 03 червня 2024 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк