Справа № 301/1816/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" червня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Довжанська сільська рада, про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з: житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,31 га, в цілому.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Згідно заповіту, спадкодавець заповів все своє майно сину позивачу ОСОБА_1 . Особа, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, відповідачка ОСОБА_2 спадкувати за чоловіком не бажає. До складу спадщини входять:
-житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,31 га, що розташовані на території с. Довге та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №015919 від 05.12.2000 року належали ОСОБА_3 .
Позивач спадщину прийняв, але не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки житловий будинок не зареєстрований та відсутні на нього правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено. Просив визнати за собою право власності на спадкове майно.
Ухвалою Іршавського райсуду від 17.05.2024 року відкрито провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Довжанську сільську раду, справу призначено на підготовче засідання.
Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу по суті без його участі (а.с. 26).
Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 35).
Предствник Довжанської сільради у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті за його відсутності, заперечень на позов не подав, вирішення справи залишив на розсуд суду (а.с.25).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстрований (а.с. 37).
Згідно виписки з погосподарської книги Довжавської сільради за 2011-2015 роки, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Житловий будинок збудований у 1958 році на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,03 га. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.13-14, 28-34). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 06.06.2024 року, вартість житлового будинку становить 108989 грн. (а.с.40).
Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №015919 від 05.12.2000 року, ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_1 , є власником земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,26 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,05 га), загальною площею 0,31 га, що розташовані на території с. Довге, на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Довжанської сільради від 28.11.1997 року (а.с.12).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15.10.2013 року (а.с.6).
Згідно заповіту, посвідченого секретарем Довжанської сільради 15.11.2011 року, ОСОБА_3 все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 (а.с.9). Заповіт не скасований і не змінений.
Спадкоємцем, яка має право на обов`язкову частку у спадщині за ОСОБА_3 , є його вдова відповідачка ОСОБА_2 , але вона спадкувати за чоловіком не бажає та відмовилася від спадщини на користь свого сина позивача.
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, тому є такими, що відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, прийняв спадщину за батьком (а.с.10).
Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на успадковані за батьком будинок та земельні ділянки, оскільки житловий будинок не зареєстрований та відсутні на нього правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено.
Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.
За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідачка позовні вимоги визнала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.
Громада села Довге входить до територіальної громади Довжанської сільської ради Хустського району (раніше Іршавського району), яка заперечень на позов не подала.
Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Оскільки згідно відомостей з погосподарської книги села та копії державного акту на право власності на землю власником майна був батько позивача, єдиним спадкоємцем за заповітом якого є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 328, 392, 1218, 1225, 1233, 1268 ч.3 ЦК України, ст. 12, 13, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України,
р і ш и в :
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.
Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,26 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,05 га), загальною площею 0,31 га, що розташовані на території с. Довге та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №015919 від 05.12.2000 року належали ОСОБА_3 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 07 червня 2024 року.
Головуюча: М. О. Пітерських