ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року

м. Київ

справа № 392/276/20

провадження № 61-16845св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - керівник Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , Селянське (фермерське) господарство «Лісовий Сергій Леонідович»,

позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,

відповідач за зустрічним позовом- Маловисківська міська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Головань А. М., Дуковський О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2020 року заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Лісовий Сергій Леонідович» (далі - СФГ « Лісовий Сергій Леонідович ») про визнання недійсним договору суборенди, повернення земельної ділянки.

Позовну заяву прокурор мотивував тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокалдастру у Кіровоградській області) виявлено факт реєстрації договору суборенди на підставі договору оренди, укладеного 05 травня 2015 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0655, площею 10 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Договір оренди укладений на підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації від 14 вересня 2012 року № 777-р.

19 грудня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі - ЄРДР) за № 0000066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України. У рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що на підставі поданих ОСОБА_1 заяви та договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0655 від 05 травня 2015 року, договору суборенди земельної ділянки від 29 серпня 2018 року, 29 серпня 2018 року державний реєстратор виконавчого комітету Маловисківської міської ради Кіровоградської області зареєстрував право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:000:0655, площею 10 га за ОСОБА_1 , а також право суборенди цієї ж земельної ділянки за СФГ « Лісовий Сергій Леонідович ».

Зазначає, що договір оренди землі від 05 травня 2015 року між ГУ Держземагенства у Кіровоградській області в особі начальника управління ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладався.

Начальник управління ОСОБА_3 у кримінальному провадженні заперечив факт його підписання та скріплення печаткою. ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області довіреність на укладення договору оренди з ОСОБА_1 не видавало, наказ про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки не видався.

Ураховуючи, що договір суборенди земельної ділянки від 29 серпня 2018 року укладений між ОСОБА_1 та СФГ « Лісовий Сергій Леонідович », вчинено без додержання вимог частини першої статті 203 ЦК України, орендар ОСОБА_4 , отримавши земельну ділянку з порушенням вимог закону та у спосіб, що суперечить закону, розпорядилася спірною земельною ділянкою на власний розсуд поза волею власника землі - ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, надавши її в користування суборендарю СФГ « Лісовий Сергій Леонідович ».

Прокурор, уточнивши позовні вимоги, просив суд:

- визнати недійсним договір суборенди від 29 серпня 2018 року б/н земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0655, площею 10 га, розташованої на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району (теперішньої Маловисківської міської ради Новоукраїнського району) Кіровоградської області, укладений між ОСОБА_1 та СФГ « Лісовий Сергій Леонідович »;

- зобов`язати СФГ « Лісовий Сергій Леонідович » повернути державі в особі Маловисківської міської ради земельну ділянку з цільовим призначенням для городництва з кадастровим номером :02:000:0655, площею 10 га, розташовану на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області за межами населеного пункту.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до Маловисківської міської ради Кіровоградської області про визнання права оренди.

Зустрічний позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що розпорядженням Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі - Маловисківська РДА) від 14 вересня 2012 року № 777-р підтверджується факт наявності у неї набутого права оренди земельної ділянки площею 10 га, для ведення городництва строком на 15 років з орендною платою 4 % від нормативної оцінки. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31 серпня 2018 року № 136136346 підтверджує зареєстроване право оренди з 29 серпня 2018 року.

Вказувала, що у вересні 2012 року вона звернулася до Маловисківської РДА з заявою щодо затвердження проєкту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки на відповідних умовах. Розпорядженням Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 777-р надано позитивну відповідь щодо укладення договору на зазначених умовах. Листом-відповіддю ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 22 січня 2019 року № 10-11-0.63-571/2-19 підтверджено повноваження ОСОБА_3 на підписання договорів оренди землі від імені ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

У квітні 2016 року вона отримала перше податкове повідомлення про сплату орендної плати, тобто договір був укладений, умови виконувалися.

ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право оренди земельної ділянки площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, на умовах, визначених у розпорядженні Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 777-р, починаючи з моменту реєстрації права оренди та право оренди земельної ділянки площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, на умовах, відповідно до укладеного договору оренди землі від 05 травня 2015 року у відповідній редакції.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з позовом прокурора.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року, ухваленим у складі судді Кавун Т. В., позов заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області задоволено.

Визнано недійсним договір суборенди землі б/н від 29 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та СФГ « Лісовий Сергій Леонідович » щодо земельної ділянки

з кадастровим номером :02:000:0655, площею 10 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського (Новоукраїнського) району Кіровоградської області.

Зобов`язано СФГ « Лісовий Сергій Леонідович » повернути Маловисківській міській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області земельну ділянку з цільовим призначенням для городництва та товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0655, площею 10 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського (Новоукраїнського) району Кіровоградської області.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, Новоукраїнської місцевої прокуратури про визнання за ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки, площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, на умовах, визначених

у розпорядженні Маловисківської районної державної адміністрації №777-р

від 14 вересня 2012 року, починаючи з моменту реєстрації права оренди та визнання за ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655 на умовах відповідно до укладеного договору оренди землі від 05 травня 2015 року у відповідній редакції відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір у сумі 6 306,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір оренди землі від 05 травня 2015 року, державна реєстрація права якого проведена 29 серпня 2018 року, є неукладеним, не створює юридичних наслідків, а тому ОСОБА_1 не мала права укладати договір суборенди земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні без правових підстав. Відтак договір суборенди землі, укладений між відповідачами, є недійсним, а земельна ділянка, яка була об`єктом суборенди, підлягає поверненню державі в особі Маловисківської районної ради Новоукраїнського району.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що позивач за первісним позовом категорично заперечує факт укладання договору оренди з ОСОБА_1 та його державну реєстрацію, відповідач не спростувала обґрунтування позову, відтак відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року у частині задоволення позову керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

В іншій частині рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині первісного позову та відмовляючи прокурору у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції встановив, що на підставі рішення органу державної влади про передачу в оренду земельної ділянки з ОСОБА_1 укладений договір оренди та проведено державу реєстрацію, а у квітні 2016 року ОСОБА_1 направлено перше податкове повідомлення про орендну плату, тому дійшов висновку про те, що договір оренди є реальним, укладеним з набуттям прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що прокурор належними та допустимими доказами не підтвердив факт відсутності між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 правовідносин за договором оренди землі, а отже, не спростував факт використання спірного майна орендарем, внесення орендарем плати за таке використання. При цьому суд апеляційної інстанції врахував, що оспорюваний договір оренди протягом судового провадження був відшуканий та наданий для огляду суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд указав, що висновок суду першої інстанції про неукладеність сторонами договору оренди землі є помилковим.

Суд апеляційної інстанції вказав, що позовні вимоги про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 29 серпня 2018 року, заявлені за наслідком неукладеності договору оренди землі від 05 травня 2018 року, повністю ґрунтувалися на відсутності прав ОСОБА_1 розпоряджатися на власний розсуд, поза волею власника землі, спірною земельною ділянкою. Однак така позиція за наслідками оцінки правовідносин, що склалися між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , є необґрунтованою, тому позов прокурора задоволенню не підлягає.

У суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 не підтримав мотиви оскарження рішення щодо зустрічних позовних вимог його довірителя, вказавши, що оригінал договору оренди відшуканий, минула необхідність визнавати право оренди земельної ділянки, визначати умови оренди.

Тому суд апеляційної інстанції не переглядав рішення суду першої інстанції у частині зустрічних позовних вимог, але зазначив, що підстави відмови суперечать обставинам справи та висновку апеляційного суду за наслідком розгляду апеляційної скарги.

Короткий зміст касаційної скарги

15 листопада 2023 року заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач за зустрічним позовом не оскаржила рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині вирішення зустрічного позову в касаційному порядку не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28 листопада 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

12 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Маловисківського районного суду Кіровоградської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У грудні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21)та у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 670/1088/18 (провадження № 61-16913св20).

Прокурор, не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції про те, що оспорюваний договір оренди відшуканий, стверджує, що достовірність цього договору оренди не встановлена жодним доказом.

Ставить під сумнів, що це оригінал договору оренди та вказує, що у суду апеляційної інстанції не виникло питань до відповідача щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, достовірності підпису та печатки, що має значення для вирішення спору.

Посилаючись на зібрані у справі докази, прокурор стверджує, що висновки суду апеляційної інстанції про існування укладеного договору оренди ґрунтуються на припущеннях.

Вказує, що ОСОБА_1 на підставі лише розпорядження від 2012 року, фактично без правових підстав користувалася земельною ділянкою, отже, мала сплачувати кошти за її користування.

Відповідач не надала жодного доказу правомірності своєї поведінки при укладенні договору оренди.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Ю. В. подав до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року - без змін, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 серпня 2018 року державний реєстратор Маловисківської міської ради на підставі розпорядження Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 777-р та договору оренди, укладеного 05 травня 2015 року між ГУ Держземагенства у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , провів державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки площею 10 га кадастровий номером :02:000:0655, цільове призначення - для городництва, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського (Новоукраїнського) району Кіровоградської області, строком дії на 10 років, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Із копії договору оренди землі від 05 травня 2015 року встановлено, що між ГУ Держземагенства у Кіровоградській області в особі першого заступника начальника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Договір укладений строком на 10 років.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 19 листопада 2019 року земельна ділянка площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, цільове призначення - для городництва, на праві власності належить ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, форма власності - державна.

Державним реєстратором Маловисківської міської ради Кіровоградської області проведено державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області на підставі договору оренди землі від 05 травня 2015 року, укладеного між орендарем ОСОБА_1 та орендодавцем ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42783585 від 31 серпня 2018 року, а також проведено державну реєстрацію іншого речового права - право суборенди земельної ділянки площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, на підставі договору суборенди земельної ділянки від 29 серпня 2018 року укладеного між орендарем ОСОБА_1 та орендодавцем ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, суборендар: СФГ «Лісовий Сергій Леонідович», строком дії до закінчення строку дії договору оренди землі.

Із договору суборенди земельної ділянки від 29 серпня 2018 року встановлено, що між ОСОБА_1 як орендарем та СФГ « Лісовий Сергій Леонідович » як суборендарем укладений договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Із інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 21 листопада 2019 року встановлено, що земельна ділянка площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655, що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області належить на праві приватної власності ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, державну реєстрацію права проведено 29 серпня 2018 року.

Згідно з інформацією, наданою Лозуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області 12 листопада 2019 року, в оренді ОСОБА_1 перебуває дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0655 та :02:000:0656, що розташовані на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстровані 29 серпня 2018 року у Державному реєстрі речових прав за ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Із інформації, наданої ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на адресу Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури, видно, що 20 листопада 2018 року за результатами моніторингу встановлено факт реєстрації договорів суборенди на підставі договорів оренди земельних ділянок від 05 травня 2015, кадастрові номери: :02:000:0655 та :02:000:0656, що укладені між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 загальною площею 10 га та 24,424 га, що знаходяться на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (укладені на підставі розпоряджень Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 784-р, № 777-р). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру, сформованого 28 серпня 2018 року, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0656 здійснена 23 жовтня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 30 листопада 2010 року, тобто після прийняття розпорядження Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 777-р. Відповідно до типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, договір укладається у двох примірниках та вони мають однакову юридичні силу. Однак, оригінал цього договору у ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області відсутній.

Протягом 2016-2017 років до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області неодноразово зверталася ОСОБА_1 із заявами про укладення договорів оренди земельних ділянок, але як встановлено згодом, попри залишення цих заяв без задоволення, право оренди на ці земельні ділянки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. Земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0655 та :02:000:0656 в оренду ОСОБА_1 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не передавалися. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не зверталося до державного реєстратора з метою реєстрації права оренди даних земельних ділянок. Крім того, у ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області відсутня інформація щодо надходження сплати орендної плати. За фактом підроблення договорів оренди між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , 28 листопада 2018 року направлено лист №10-11-0.14-9013/2-18 до Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції.

Встановлено, що станом на 05 травня 2015 року ОСОБА_3 займав посаду першого заступника начальника управління та мав повноваження підписувати договори оренди земельних ділянок від імені ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та доступ до печатки ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

27 квітня 2015 року розпочалася реорганізація ГУ Держземагенства у Кіровоградській області у Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, комісією з проведення реорганізації проведено знищення печаток та штампів, а наказом від 23 серпня 2016 року ОСОБА_3 звільнено.

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не присвоювався реєстраційний номер та не реєструвався договір оренди земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:000:0655 та :02:000:0656, укладений 05 травня 2018 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , площами 10,0 га та 24,424 га, що розташовані на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Постановою прокурора Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області від 27 січня 2020 року надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування кримінального провадження в межах подачі та розгляду позову заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області до ОСОБА_1 , СФГ « Лісовий Сергій Леонідович » про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Із матеріалів кримінального провадження №0000066 встановлено, що 19 грудня 2018 року за фактом підробки невстановленими особами договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, розпорядником яких є ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_3 встановлено, що останній, перебуваючи на посаді першого заступника ГУ Держземагенства у Кіровоградській області з грудня 2012 року по серпень 2015 року, жодного договору оренди землі не підписував. Крім того, ГУ Держземагенства у Кіровоградській області взагалі ніколи не підписувало договори оренди землі, а видавало доручення своїм територіальним підрозділам у районах. Із травня 2015 року відбувалася реорганізація ГУ Держземагенства у ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, а тому права підпису ні він, ні інші керівники не мали. Стверджує, що договори оренди землі укладені з ОСОБА_1 він не підписував та не скріплював печаткою.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявами про укладення договору оренди земельної ділянки терміном на 15 років, площею 25,42 га, що розташовані на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області та затвердження технічної документації, а саме: у грудні 2015 року, 07 лютого 2016 року, 06 червня 2016 року, 18 жовтня 2016 року, 23 серпня 2017 року.

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, розглянувши кожну подану заяву, відмовляло ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації та укладенні договору оренди землі, що встановлено із листів-відповідей від 03 березня 2016 року, 15 листопада 2016 року, 12 січня 2017 року, 13 березня 2017 року, 08 вересня 2017 року, 05 липня 2018 року. Причиною відмови слугувала невідповідність поданих ОСОБА_1 документів чинному законодавству та неподання запитуваних додаткових документів.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Ю. В. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції надав на огляд оригінал оспорюваного правочину, договір оренди землі від 05 травня 2015 року, укладений між ГУ Держземагенства у Кіровоградській області в особі першого заступника начальника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не підтримував доводи апеляційної скарги у частині вирішення зустрічних позовних вимог, вказавши, що актуальність вимоги про визнання за ОСОБА_1 права оренди земельною ділянкою площею 10 га, кадастровий номер :02:000:0655 на умовах, визначених у розпорядженні Маловисківської РДА від 14 вересня 2012 року № 777-р, починаючи з моменту реєстрації права оренди та визнання за ОСОБА_1 право оренди земельною ділянкою площею 10 га з кадастровим номером :02:000:0655, на умовах відповідно до укладеного договору оренди землі від 05 травня 2015 року у відповідній редакції, минула, оскільки наявний (відшуканий) оригінал договору доводить справжність існування правовідносин (правочин) між сторонами у сфері земельних відносин, і не потребує встановлення в судовому порядку.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 надійшло перше податкове повідомлення про орендну плату, спірна земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_1 .

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2021 року замінено позивача ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на Маловиськівську міську раду Кіровоградської області.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї самої статті).

У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічне визначення права оренди земельної ділянки закріплено і статтею 1 Закону України «Про оренду землі», яким також урегульовано процедуру укладення, вимоги та припинення договору оренди землі.

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, обґрунтовано зазначив про те, що прокурор належними та допустимими доказами не підтвердив факт відсутності між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 правовідносин за договором оренди землі, а саме: не довів, що керівник ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не підписував договір оренди землі, обґрунтовано зазичивши, що внесення відомостей про злочин до ЄРДР за фактом підробки невстановленою особою договорів оренди та пояснення з протоколів допиту свідка є лише інформацією про кримінальне провадження, та не становить обставин у розумінні статті 82 ЦПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що не спростовано матеріалами справи та прокурором, що ОСОБА_1 з 2016 року почали надходити податкові повідомлення про орендну плату за користування спірною земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказала, що: «6.15. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

6.16. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

6.17. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

6.18. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

6.19. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

6.20. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

6.21. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли».

Крім того, у вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: «6.37. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату.

6.38. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

6.39. Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено».

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 567/1437/19 (провадження № 61-18670св21) Верховний Суд погодився з судами попередніх інстанцій у цій справі про відмову у задоволенні позову про визнання договорів оренди землі недійсними, у тому числі, з тих підстав, що орендар користувався спірними земельними ділянками і виконував свої зобов`язання за договором в частині сплати орендної плати.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що дії позивача, який не оспорив факт підписання договору оренди земельної ділянки від 05 травня 2015 року та факт сплати ОСОБА_1 орендної плати за умовами договору, при цьому стверджує, що договір між сторонами є неукладеним та просить усунути Маловисківській міській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та визнати недійсним договір суборенди, є недобросовісними.

Подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 629/3016/21 (провадження № 61-7477св23).

Отже, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження непідписання орендодавцем оспорюваного правочину.

Таким чином, апеляційний суд правильно зазначив про те, що висновок суду першої інстанції про неукладеність між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській областіта ОСОБА_1 оспорюваного правочину є помилковим, оскільки відповідними доказами не підтверджений.

Крім того, прокурор не був позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду апеляційної інстанції (тобто після відшукання оригіналу договору оренди) з відповідним клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом обставину укладення між сторонами оспорюваних договорів встановлено на підставі недопустимих доказів, є безпідставними, оскільки відповідно до положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, проте позивач вказану презумпцію оспорюваних правочину належними та допустимими доказами не спростував, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21)та у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 670/1088/18 (провадження № 61-16913св20) є необґрунтованими, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Крім того, вказані висновки не суперечать висновкам цієї постанови.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник