ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/1319/23

Провадження № 22-ц/4820/1139/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Дияк Я.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/1319/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року (суддя Горгулько Н.А., повне судове рішення складено 01 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись в жовтні 2023 року до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що на підставі судового наказу Полонського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 14 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2021 і до досягнення повноліття.

Як вказує позивач, аліменти ним сплачуються щомісячно і заборгованість відсутня, проте станом на сьогодні у нього збільшились грошові витрати, хоча розмір його доходів не змінився, а тому він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі, адже від іншого шлюбу має двох дітей: ОСОБА_4 , 2019 року народження та ОСОБА_5 , 2020 року народження і має на утриманні матір ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Тому ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів, встановлених судовим наказом від 14.12.2021 та встановити аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивач посилається на не врахування судом тієї обставини, що в зв`язку із зміною його сімейного стану та утриманням матері, як особи з інвалідністю, він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом від 14.12.2021. ОСОБА_1 вважає, що зазначені ним обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, проте судом першої інстанції критично оцінено зазначені обставини та не надано об`єктивної правової оцінки доказам. Також, позивач вказує на те, що його дружина ОСОБА_7 на дату подання апеляційної скарги є вагітною.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відзив від ОСОБА_2 на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є батьком, а ОСОБА_2 - матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Судовим наказом Полонського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року наказано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

05 січня 2022 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №681/1357/21 від 17.12.2021, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 68045672 (а.с. 9).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 і серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 20.01.2018 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 і позивач є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10 - 12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 11 групи (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 127621) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2520 грн (а.с. (а.с. 14, 16-17).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для зміни розміру аліментів, визначених судовим наказом від 14 грудня 2021 року, адже доказів того, що матеріальний стан позивача в зв`язку із перебуванням на утриманні дітей від іншого шлюбу та матері, яка є особою з інвалідністю, є відмінним від його матеріального стану, що існував на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають норма матеріального та процесуального права.

Так, у частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічні положення закріплені частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

В силу положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведене та враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального права є голослівними, адже суд при ухваленні рішення вірно керувався положеннями статей 182, 192 СК України, що регулюють спірні правовідносини.

Оцінюючи аргументи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції при постановлення оскаржуваного рішення того, що позивач вдруге одружився та у шлюбі у нього народилося двоє дітей, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, адже суд, врахувавши наявність судового наказу від 14.12.2021 та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.01.2022; копію свідоцтва про шлюб від 20.01.2018; копії свідоцтв про народження дітей від 12.11.2014, від 09.01.2019, від 14.11.2020 вірно виходив із недоведеності ОСОБА_1 погіршення його майнового стану з часу присудження аліментів, адже на час видачі Полонським районним судом Хмельницької області судового наказу від 14 грудня 2021 року у справі №681/1357/21 вже існували обставини, які позивач вважає такими, що змінили його матеріальне становище, а саме: реєстрація другого шлюбу та наявність на утриманні двох дітей від цього шлюбу.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність оскаржуваного судового рішення, адже не враховано факт утримання ним матері ОСОБА_6 , якій 20.03.2023 встановлено ІІ групу інвалідності, колегією суддів відхиляються, оскільки суд першої інстанції оцінив подані учасниками справи докази, а саме, копії: свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 ; довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 ; довідки до акту огляду МСЕК від 20.03.2023; витягу з особистого кабінету ПФУ ОСОБА_6 ; рахунку-фактури б/н від 22.05.2023; товарних чеків № БО3154 від 21.07.2023, № БО3046 від 17.07.2023, № БО3013 від 14.07.2023, № БО2972 від 12.07.2023; виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 210823/126 ОСОБА_6 , вірно виснував, що надані докази не є підставою для задоволення позовних вимог, адже матір позивача ОСОБА_6 має певний дохід (отримує пенсію по інвалідності) і доказів того, що вона не працює та не має іншого доходу, крім пенсії, матеріали справи не містять. І з рахунку-фактури від 22.05.2023 та товарних чеків в ТОВ «Санаторій «Березовий Гай» вбачається, що платником є саме ОСОБА_6 , тому факту погіршення майнового стану з підстав перебування на утриманні матері, ОСОБА_1 в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК не доведено.

Не приймається до уваги апеляційним судом надана ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, як додаток до апеляційної скарги, копія довідки №96 від 18.04.2024 КНП Полонської міської ради «Полонська міська багатопрофільна лікарня імені Наталії Савелівни Говорун» про те, що ОСОБА_7 вагітна та знаходиться на обліку в жіночій консультації, адже позивачем не заявлено будь яких клопотань щодо такого документу. А відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай