У х в а л а

Іменем України

20 травня 2024 року

м. Київ

Справа № 172/1281/23

Провадження № 61-3571ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивач), інтереси якого представляє адвокат Єланський Олег Геннадійович (далі - адвокат),

на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року, яку постановила колегія суддів у складі головуючої судді Городничої В. С., суддів Петешенкової М. Ю. і Лопатіної М. Ю.,

у справі за позовом позивача до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - про визнання права власності на спадкове майно, перерозподіл спадкового майна, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину та

в с т а н о в и в:

1. У 2023 році позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

2. 30 жовтня 2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 3 січня 2024 року адвокат в інтересах позивача скерував до Васильківського районного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу на зазначене рішення. Пропуск строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною першою статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), обґрунтував тим, що копію оскарженого рішення позивач не отримав, а адвокат отримав її засобами поштового зв`язку лише 29 грудня 2023 року після подання 15 грудня 2023 року відповідної заяви.

4. 29 січня 2023 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою залишив апеляційну скаргу без руху та надав позивачеві строк для усунення її недоліків. Позивач мав вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, надати апеляційну скаргу у новій редакції із зазначенням відомостей про наявність або відсутність у нього та в адвоката електронного кабінету, а також копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. Мотивував тим, що зазначені позивачем причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними.

5. 30 січня 2024 року адвокат в інтересах позивача засобами поштового зв`язку скерував до апеляційного суду заяву про усунення недоліків, до якої додав апеляційну скаргу у новій редакції та заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Звернув увагу на Перехідні положення ЦПК України та на практику Верховного Суду і вказав, що лише відправлення рішення у паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення є належним врученням особі судового рішення. Оскільки позивач не отримав копії судового рішення, а адвокат отримав її засобами поштового зв`язку лише 29 грудня 2023 року, то строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин.

6. 19 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення суду першої інстанції. Мотивував тим, що наведені позивачем в апеляційній скарзі та у заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними. Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції 8 листопада 2023 року надіслав копію судового рішення в електронній формі шляхом її скерування до електронного кабінету адвоката, який отримав це рішення о 01:41:39 годині.

7. 7 березня 2024 року адвокат в інтересах позивача подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року і скерувати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та розгляду апеляційної скарги. Обґрунтував так:

- надсилання судового рішення учаснику справи у той чи інший спосіб є процесуальним обов`язком суду. Суд першої інстанції мав надіслати судове рішення у паперовій формі рекомендованим листом або електронним листом на офіційну електронну адресу, зареєстровану в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, чого не зробив. Докази вручення позивачеві оскарженого судового рішення у матеріалах справи відсутні;

- позивач не отримав повного тексту рішення суду першої інстанції, а адвокат отримав його поштою лише 29 грудня 2023 року після скерування 15 грудня 2023 року відповідної заяви до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу адвокат подав 3 січня 2024 року. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин. Тому такий строк слід було поновити;

- апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, не врахував висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 279/5407/20 (провадження № 61-8744св21) щодо необхідності скерування копії рішення суду на поштову адресу та від 19 жовтня 2022 року у справі № 369/16324/20 (провадження № 61-2912св22) щодо порядку надіслання судового рішення в електронній або у паперовій формі учаснику справи.

8. Верховний Суд вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

8.1. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

8.2. За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

8.3. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України).

8.4. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

8.5. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина третя статті 272 ЦПК України).

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

8.6. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (абзац перший частини сьомої статті 14 ЦПК України).

8.7. Отже, процесуальний закон передбачив надсилання судового рішення як рекомендованим листом з повідомленням про вручення, так і в електронній формі через «Електронний кабінет», у тому числі на офіційну електронну адресу засобами підсистем Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених у частині шостій статті 14 ЦПК України, пункті 10 вказаного Положення, зокрема для адвокатів, та тих, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23, пункти 64-65)).

8.8. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на процесуальну справедливість, тобто на розгляд справи відповідно до правил процесуального закону, визначених на національному рівні, за умови, що ті правила відповідають мінімальним конвенційним гарантіям, встановленим у цій статті. Зазначені приписи ЦПК України (зокрема про те, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії такого рішення до електронного кабінету особи, а також стосовно того, що вручення відповідної копії представникові означає її вручення тій особі, яку він представляє) є доступними, чіткими та зрозумілими. Наслідки їхньої дії є передбачуваними як для позивача, так і для відповідача, які є рівноправними учасниками судового провадження.

8.9. Коли позивач не має офіційної електронної адреси, але її має адвокат, який представляв у суді інтереси позивача, суд надсилає електронну копію судового рішення адвокату на його офіційну електронну адресу. Це є належним і достатнім способом вручення судового рішення учаснику справи. З датою такого вручення можна пов`язувати початок перебігу строку на апеляційне оскарження позивачем (його адвокатом) відповідного судового рішення. За наявності підтвердження належного надіслання та вручення копії судового рішення представнику позивача в електронному кабінеті те, що таку копію суд першої інстанції не надіслав безпосередньо позивачеві у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку, не дає достатніх підстав вважати, що позивач не отримав судове рішення та не міг знати про результат розгляду його справи (див. постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року у справі № 480/8341/22).

8.10. Апеляційний суд встановив, що 30 жовтня 2023 року суд першої інстанції проголосив лише вступну та резолютивну частини рішення, а повний його текст склав 7 листопада 2023 року. Копію цього рішення суд надіслав адвокату, який діє в інтересах позивача, в електронній формі до його електронного кабінету. 8 листопада 2023 року о 01:41:39 годині адвокат отримав це рішення, що підтверджує повідомлення про доставлення електронного листа. Проте апеляційну скаргу подав лише 3 січня 2024 року. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження обґрунтував тим, що копію судового рішення отримав засобами поштового зв`язку лише 29 грудня 2023 року, а позивач не отримав її взагалі. Адвокат вважав, що лише відправлення копії рішення суду у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення є належним. Тому, на його думку, строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин. Апеляційний суд із цими аргументами не погодився й обґрунтовано виснував, що апеляційну скаргу адвокат в інтересах позивача подав з пропуском строку на апеляційне оскарження, а зазначені ним причини пропуску цього строку є неповажними.

8.11. Вибір адвоката, який надаватиме професійну правничу допомогу, зокрема у формі представництва інтересів в суді, є правом особи. Реалізація цього права передбачає настання відповідних юридичних наслідків. Якщо адвокат, отримавши судове рішення до електронного кабінету, пропустив строк на його оскарження, негативні наслідки настануть саме для учасника справи, інтереси якого представляє адвокат. Суд не зобов`язаний дублювати рішення у ситуації, коли учасник справи не має офіційної електронної адреси, але її має адвокат, який представляв в суді інтереси такого учасника (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2024 року у справі № 521/2300/23 (провадження № 61-2723ск24)).

8.12. Позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про отримання копії судового рішення на паперових носіях, і таке звернення суд першої інстанції не залишив поза увагою. Проте для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції мав оцінити обставини, які зумовили цей пропуск, у сукупності і визначитися з тим, чи є підстави для поновлення відповідного строку.

8.13. Апеляційний суд виснував, що суд першої інстанції не порушив передбачений статтею 272 ЦПК України порядок вручення учаснику справи копії судового рішення і 8 листопада 2023 року адвоката отримав копію цього рішення в електронному кабінеті. Адвокат у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначив обставини, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду, визначеного згідно з пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України.

8.14. Встановивши, що наведені адвокатом в інтересах позивача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження, як це передбачає процесуальний закон. Такі дії узгоджуються з конвенційними гарантіями права на справедливий суд.

8.15. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, § 41) зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

8.16. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

8.17. Оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував припис пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - про визнання права власності на спадкове майно, перерозподіл спадкового майна, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали скерувати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат