Справа № 229/9102/23
Провадження № 2/229/727/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2024 р. м. Дружківка Донецької області
Дружківський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2023 року справу розподілено у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 19 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 20 лютого 2024 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
20 лютого 2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 березня 2024 року судом здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження до загального та справу призначено до підготовчого засідання.
13 березня 2024 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивача для надання йому часу для підготовки доказів.
03 квітня 2024 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивача для надання йому часу для надання доказів.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 квітня 2024 року.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду. Повідомив, що є внутрішньо переміщеною особою, живе з батьками в орендованому ним за 6 000 гривень будинку за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у відрядженні теж змушений винаймати житло, оскільки службовим житлом не забезпечений. Пенсія батька позивача складає 6 000, 00 грн на місяць, пенсія матері позивача 3 343,99 грн. на місяць, проте вони мають ще дітей, які їм імовірно допомагають. Позивач зауважив, що його заробітна плата складає орієнтовно 22 000 гривень, при цьому у відрядженні він отримує додатково ще 29 000 гривень, а без відряджень до основної суми заробітної плати отримує надбавку у розмірі 10 000 гривень. Проте, ураховуючи, що він є внутрішньо переміщеною особою з м. Сіверська Бахмутського району Донецької області, де через активні бойові дії знищено і його нерухоме майно, змушений витрачати кошти на оренду житла та влаштовувати своє життя наново, а тому утримання з його заробітної плати аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів суттєво впливає на його рівень життя, оскільки він має допомагати і своїм літнім батькам, які теж є внутрішньо переміщеними особами. З огляду на викладене, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог та зменшенні розміру аліментів на неповнолітню дитину.
Відповідач ОСОБА_2 , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, до судового засідання не з`явилася за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
В період шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується скріном з екрану копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 липня 2019 року (а.с. 6).
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Отже, законом передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18).
Вивчивши докази надані позивачем, в обґрунтування необхідності зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що твердження позивача про погіршення його матеріального становища не доведені ним належними та допустимими доказами під час розгляду справи. При цьому судом були створені всі необхідні умови та роз`яснені права і обов`язки позивача щодо надання суду доказів в обгрунтування своїх позовних вимог.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я. Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Повний текст рішення суду виготовлено 07 травня 2024 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя О.С. Конопленко