Справа №291/1745/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Єригіної І.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №161731710 у розмірі 25480,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6500,00 грн та заборгованість за відсотками 18980,50 грн.; стягнути судові витрати з оплати судового збору.

В обґрунтування вимог вказано, що 12.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №161731710.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №161731710.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 25480,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6500,00 грн та заборгованість за відсотками 18980,50 грн.

У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість не погасив.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інш

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Копії ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви направлялись на адресу зареєстрованого місця її проживання, повернулись не врученими з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннямистатті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини другоїстатті 639 ЦК Українипередбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом вставновлено, що 12.07.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 161731710, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, згідно з яким позикодавець надав відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму 6500,00 грн, строком на 30 днів від дати отримання кредиту, за дисконтною процентною ставкою 3,65 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2023 року заборгованість за кредитним договором №161731710 від 12.07.2021 року становить 25480,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6500,00 грн та заборгованість за відсотками 18980,50 грн.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №161731710 від 12.07.2021 року, позивач посилається на те, що право вимоги за ним до нього перейшло на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 р., який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів».

За статею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Дослідивши надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором №161731710 від 12.07.2021 року від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а відтак і до позивача.

Так, позивач долучив до позовної заяви фотокопію Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, який укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до умов якого ( п. 4.1.) наявне право вимоги переходить від Клієнта (ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога») до Фактора (ТОВ «Таліон Плюс») з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.

Зі змісту п.1.5 Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 вбачається, що «Реєстр права вимог»- означає перелік Прав вимог до Боржників, що відступається за цим Договором.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем не долучений сам договір факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018, як і не долучений Реєстр прав вимоги, згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитним договором №161731710 від 12.07.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу, що Договір факторингу №28/1118-01, на який посилається позивач, був укладений 28.11.2018 року, Додаткова угоди № 26 укладена 31.12.2020, тобто набагато раніше, ніж кредитний договір № 161731710 від 12.07.2021, а відтак право вимоги за ним не могло перейти до ТОВ «Таліон Плюс» без складання та підписання відповідного Реєстру прав вимоги, який повинен бути додатком до даного договору.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що фотокопія Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, взагалі не може вважатись належним доказом в розумінні вимог ст.ст. 81, 95 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

До позовної заяви позивач долучив фотокопію Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка взагалі ніким не засвідчена, а відтак суд не може посилатись на неї як на належний доказ, який може підверджувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що всі інші копії документів, які долучені до справи, окрім фотокопії Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, засвідчені представником позивача ОСОБА_2 в порядку, який визначений ст. 95 ЦПК України.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Отже, на підставі доказів, які надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, на переконання суду, позивачем не доведено перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Клопотань про витребування інших доказів відповідно до положень ст.ст. 83, 84 ЦПК України, позивач, що є його правом, до суду не подавав.

Беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором № 161731710 від 12.07.2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», суд не надає оцінку та відхиляє як доказ укладений 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №20102022 про перехід права вимоги за зазначеним кредитним договором до останнього і вважає, що він немає правового значення для вирішення даного спору, оскільки дослідженими доказами не підтверджується право ТОВ «Таліон Плюс» на отримання таких вимог.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №161731710 від 12.07.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність грошової вимоги до ОСОБА_1 .

За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя І.М. Єригіна