Єдиний унікальний номер 142/509/23
Номер провадження 2/142/80/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 травня 2024 року смт. Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді Нестерука В.В.,
при секретарі судового засідання Яворській О.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Гордаш Н.М.,
представника третьої особи Кочерган Ю.І. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини, -
28 вересня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини, в якій позивач просить суд визначити місце проживання його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 12 березня 2000 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі з відповідачем в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Дмитрашківської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області 22.03.2011 року. Позивач вказує, що 21 березня 2018 року їхній з відповідачем шлюб за його позовом було розірвано по причині, що в них виникали часті сварки, в них були різні погляди на сімейні відносини, ведення господарства, що негативно впливало на виховання сина. Вказує, що дружина залишила сім`ю у вересні 2017 року, постійного місця проживання не мала. Син залишився проживати разом з ним, і проживає по даний час, що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради за № 1243 від 18.09.2023 року, актом обстеження від 06.06.2023, а також свідченнями ОСОБА_5 , жит. АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що відповідач не приділяла і не приділяє належної уваги сину, інколи зустрічалась з ним, часткового надавала матеріальну допомогу йому у вигляді придбання деякої одежі та солодощів. Також позивач вказує, що в даний час в нього є всі необхідні умови та можливості для проживання сина з ним та його виховання та матеріального забезпечення. Позивач вказує, що працює, має мінливі заробітки, позитивно характеризується по місцю проживання, фізично здоровий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, що підтверджується довідками за №. 303 від 20.09.2023 року КНП «Піщанської райлікарні» та виписки із медичної картки від 20.09.2023 року, позитивно характеризується по місцю проживання. Також вказує, що його син ОСОБА_4 також позитивно характеризуєтьс по місцю навчання. Крім того, вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України син згоден проживати разом з ним, що підтверджується його заявою, написаною 20 вересня 2023 року в присутності класного керівника ОСОБА_7 та директора закладу ОСОБА_8 . Також позивач вказує, що щодо місця проживання сина між ним та дружиною в останній час виникають спори, що негативно впливає на його поведінку, він нервує, стає агресивним так, як не бажає проживати з мамою. В даний час дружина ОСОБА_3 не заперечує, щоб син ОСОБА_4 проживав разом з ним, що підтверджує своєю нотаріально посвідченою заявою. Також вказує, що при спілкуванні з колишньою дружиною, мамою сина, йому стало відомо, що в неї є наміри виїхати за межі України та в даний час вона готує документи на виїзд з України, а в такому випадку вона повідомила, що забере з собою сина без його згоди. А тому, він хоче законно закріпити своє право на сина, на його матеріальне забезпечення і створення належних умов для його навчання і виховання до досягнення ним повноліття, а тому звертається із позовом до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28 вересня 2023 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.
Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.
Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року було закрито підготовче провадження по цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвоката Гордаш Н.М. в судовому засіданні 28 травня 2024 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в жодне судове засідання по даній справі не з`явилась, та на адресу суд повернулися конверти, в яких відповідачу за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання по АДРЕСА_3 , було направлено повістки про виклик до суду в судові засіданні, призначені на 26 лютого 2024 року та 26 березня 2024 року, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою, крім того відповідач була належним чином повідомлена про судове засідання призначене на 22 січня 2024 року.
Представник третьої особи служби у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кочерган Ю.І., в судовому засідання 28 травня 2024 року зазначила, що служба у справах дітей не заперечує проти визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в жодне судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Допитана в судовому засіданні 22 січня 2024 року свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що являється сусідкою ОСОБА_1 , та їх діти разом навчаються в школі. ОСОБА_4 постійно живе з батьком, матір ОСОБА_9 з ними не живе, вона в Польщі, до цього жила у своєї матері. ОСОБА_1 дуже хороша людина, з сином у нього гарні стосунки.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 22 січня 2024 року пояснив, що являється сусідом та другом ОСОБА_1 , підтвердив постійне спільне проживання ОСОБА_1 з сином ОСОБА_9 . Вказав, що матір ОСОБА_9 з ними не живе, знаходиться за кордоном, коли приїздить то живе в своєї матері. Зазначав, що дитині буде краще з батьком.
Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 вказав, що постійно проживає з батьком, з першого класу, з матір`ю спілкується проте бажає жити з батьком.
Суд, заслухавши позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що в задоволені позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2000 року, який було розірвано рішенням Піщанського районного суду Вінницької області 21 березня 2018 року (а.с.9-10).
За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області 22 березня 2011 року (а.с.8)
Відповідно до довідки Піщанської селищної ради № 1243 від 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_3 , до складу сім`ї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13)
Відповідно до довідки-характеристики № 1247 від 19 вересня 2023 року, наданої Піщанською селищною радою Вінницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , за час проживання в с.Дмитрашківка зарекомендував себе позитивно, тимчасово не працює, шкідливих звичок не має, розлучений, до виконання батьківських обов`язків ставиться відповідально. (а.с.17)
Згідно відомостей зазначених в характеристиці на ОСОБА_4 , учня 7 класу КЗ "Дмитрашківський ліцей" наданої директором школи ОСОБА_10 . ОСОБА_4 навчається в даній школі з 1 класу, навчається не в повну міру своїх сил, хлопчик достатньо самостійний, не конфліктний. Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини, забезпечує все необхідне для навчання сина, відвідує батьківські збори цікавиться успіхами. (а.с.18)
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 31 жовтня 2023 року, комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей ОСОБА_11 , старости села ОСОБА_12 , та фахівця із соціальної роботи ОСОБА_13 , проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та встановлено належність умов проживання і розвитку дитини (а.с.98)
Відповідно до довідки ПП "Будстан 1" №4 від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 працює в ПП "Будстан" з 21 березня 2024 року згідно наказу №7 від 20.03.2024 на посаді будівельника за основним місцем роботи.
Також судом встановлено, що матір ОСОБА_4 ОСОБА_3 надала згоду щоб її син ОСОБА_4 проживав разом з своїм батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з їх постійним місцем проживання за вказаною адресою, що підтверджується її письмовою заявою від 13 вересня 2023 року, посвідченою державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Шигидою І.В., зареєстрованою в реєстрі за № 912 (а.с.20).
Відповідно до висновку органу опіки і піклування Піщанської селищної ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селищної ради від 13 листопада 2023 року № 658, орган опіки і піклування захищаючи інтереси дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 47-48, 49).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні ЄСПЛ «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18) зроблено висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту потрібно встановити, які саме права (правомірні інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного права чи неправомірність або неефективність вибраного позивачем способу захисту прав, які суд за результатами вирішення спору вважатиме порушеними, невизнаними або оспорюваними, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Жодних доказів існування спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу місця проживання їх малолітнього сина суду не надано.
Більш того, в ході розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутній спір щодо місця проживання їхнього сина, оскільки вони обоє, як батьки, погоджуються на проживання дитини саме з батьком, ні позивач, ні відповідачка не заперечують проти того, щоб їх дитина і надалі залишалися проживати з батьком ОСОБА_1 .
Так, під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , сторони узгодили його місце проживання з батьком, матір ОСОБА_4 . ОСОБА_3 надала згоду щоб її син ОСОБА_4 проживав разом з своїм батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з їх постійним місцем проживання за вказаною адресою, тобто, такі відносини відповідають нормам, передбаченим у ст. 160 СК.
Крім того, ст. 161 СК передбачає можливість визначення судом місця проживання дитини тільки у разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Тому, виходячи із встановлених обставин справи, де вбачається відсутність спору про місце проживання дитини, суд не має правових підстав для задоволення позову про визначення місця проживання дитини, а тому позов має бути відхилений.
Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності спору між сторонами, порушення чи оспорювання його прав відповідачем щодо визначення місця проживання їх спільної дитини разом з ним.
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що дитина фактично проживала і проживає разом з позивачем до цього часу, при цьому відповідач не заперечує щодо подальшого проживання дитини з батьком.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., проте у відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, ст. 7, 141, 142, 150, 157, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України, суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , прожиаючий в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Третя особа: Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, знаходиться за адресою: вул. Центральна, 36, смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області.
Суддя: