КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.05.24 справа № 133/3941/23

провадження № 2-о/133/28/24

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Штепи В.С.,

представника заявника Кучер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятині цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заяви зазначила, що їй - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.07.2020 призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно матеріалів пенсійної справи страховий стаж врахований по 31.07.2020 та становить 28 років 9 місяців 10 днів. Так як трудову книжку, де були усі записи на підтвердження усіх періодів роботи, було втрачено, для зарахування до страхового стажу періодів роботи відображеній у ній до пенсійного фонду України надавалися відповідні уточнюючі довідки та архівні довідки. До її страхового стажу не враховано періоди роботи з жовтня 1978 року по 28.08.1979 року в КП «Жмеринська текстильно-галантерейна фабрика «Світанок», яка ліквідована без правонаступництва, по причині того, що у архівних довідках, виданих архівним відділом комітету Жмеринської міської ради Вінницької області зазначено її прізвище ОСОБА_2 та в довідці про заробітну плату зазначено в 1978 році ОСОБА_2 , в 1979 році ОСОБА_2 , у зв`язку з розбіжностями в імені та скороченням в імені та по батькові в довідках вказаний період не може бути зарахований при обчисленні страхового стажу, що створює їй перешкоди в оформленні пенсії. У зв`язку з чим просить встановити факт належності їй архівних довідок від 29.07.2020 №01-14-141, архівної довідки від 20.08.2019 №01-14-186, що видані архівним відділом виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області заявнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1

Встановлення цих юридичних фактів необхідне заявнику для реалізації права на отримання пенсії.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Кучер Г.М. заяву просила задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у судове засідання не з`явилася, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали заяви, суд зазначає таке.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.

Звертаючись до суду з цією заявою заявник просить встановити факт, а саме належності їй архівних довідок від 29.07.2020 №01-14-141, архівної довідки від 20.08.2019 №01-14-186, що видані архівним відділом виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області заявнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Як зазначено заявником, встановлення цього юридичного факту необхідне для призначення пенсії за віком, так як дозволить зарахувати до страхового стажу відповідні періоди роботи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 07 лютого 2000 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.01.1961, останнє видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 06.10.1979, вбачається, що 06.10.1979 було зареєстровано шлюб із ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 16.02.1985, ОСОБА_7 помер.

Як вбачається із витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 10 квітня 1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеренці Жмеринського міськрайонного управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 ; після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 20 серпня 2009 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було розірвано; після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище ОСОБА_2 .

Із архівної довідки № 01-14-141 від 29.07.2020 архівного відділу виконавчого комітету Жмеринської міської ради, вбачається,щ о в документах КП «Жмеринська текстильно галантерейна фабрика «Світанок» ( в минулому «Жмеринська фабрика господарчих товарів, Жмеринська текстильно-галантерейна фабрика») в відомостях нарахування заробітної плати значаться в 1978 р. ОСОБА_2 , в 1979р. ОСОБА_2 .

Із архівної довідки № 01-14-186 від 20.08.2019р. архівного відділу виконавчого комітету Жмеринської міської ради, вбачається, що в документах КП «Жмеринська текстильно галантерейна фабрика «Світанок» ( в минулому «Жмеринська фабрика господарчих товарів, Жмеринська текстильно-галантерейна фабрика») значиться ОСОБА_2 , з жовтня 1978 року, звільнена ОСОБА_2 , як швея, з 28.08.1979.

До матеріалів справи долучено копію рішення Дарницького Районного суду м.Києва від 01 червня 2012 року із якого вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до суду із позовом до ФОП « ОСОБА_12 про видачу трудової книжки, яку було надано нею для оформлення трудових відносин, однак в позові було відмовлено з підстав ненадання відповідних доказів укладення трудового договору та наданні відповідачу у цій справі оригіналу трудової книжки.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Заявник зазначає, що їй було відмовлено у зарахуванні спірного періоду роботи з посиланням на те, що відповідно до наданих нею документів до її страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки № 01-14-141 від 29.07.2020 та № 01-14-186 від 20.08.2019, оскільки прізвище, зазначене в довідках наявні розбіжності щодо написання імені заявниці та скорочення її по батькові, а це не дає їй скористатись правом на соціальний захист.

Відтак, заявник просить фактично підтвердити його наявний трудовий стаж у зв`язку з відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України зарахувати період його роботи для призначення відповідної пенсії.

Натомість встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

У разі незгоди з рішенням заявник має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Враховуючи діючий порядокрозгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року № 18-6, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням, заявник має право звернутися до органу Пенсійного Фонду вищого рівня або до суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Територіальне Управління Пенсійного Фонду України є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

У разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має право на його оскарження до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Оскільки підставою звернення ОСОБА_2 до суду із даною заявою про встановлення факту належності їй документів на підтвердження страхового стажу є рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком, заявник має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким є територіальне Управління Пенсійного фонду України. Так само заявник не була позбавлена можливості оскаржити таке рішення до Пенсійного фонду України.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження №14-505цс19).

При цьому, визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначених фактів виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для призначення пенсії, що впливає на підтвердження та можливість реалізації заявником прав у сфері пенсійного забезпечення. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

При цьому Об`єднана палата, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнала недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій) Управління Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 висновки щодо розмежування умов залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а також закриття провадження у справі в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України виходить з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, роз`яснивши заявниці право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 259, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Роз`яснити заявниці право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Н.О. ПЄТУХОВА

Дата документу 28.05.24