справа № 165/4175/23
провадження №2/165/207/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

з участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,

встановив:

13.11.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду в інтересах позивача з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданоі смертю потерпілого

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 22 грудня 2016 року, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді-А6», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись в с. Литовеж Іваничівського району по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква», перед перехрестям з вулицями Івана Франка та Шевченка, в напрямку м. Нововолинськ, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху автомобіля в межах населеного пункту був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до зупинки з моменту виникнення небезпеки, а саме пішохода ОСОБА_3 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля і якого водій об`єктивно спроможний був завчасно виявити, допустив наїзд на останнього.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 помер.

Вироком Іваничівського районного суду від 02 березня 2018 року, зміненим ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в частині призначення покарання, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_1 є дружиною потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.2, 3 ст. 1200 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої смертю потерпілою здійснюється щомісячними платежами.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв`язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого.

Вказує, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми померлого ОСОБА_3 , тому вони мають право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого від ОСОБА_2 до досягнення ними 18 років.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до полісу PL-02/35137910.

ПрАТ «ПЗУ Україна» здійснила страхове відшкодування ОСОБА_1 відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку). При розрахунку страхового відшкодування до уваги було прийнято розмір заробітної плати загиблого ОСОБА_3 Страхове відшкодування, в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб, в розмірі 200 000 грн. було виплачено ОСОБА_1 .

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхової виплати, яку отримала ОСОБА_1 , як законний представник малолітніх дітей, не достатньо для відшкодування фактичного розміру шкоди, тому вона змушена звернутись до суду про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого відповідно до ст. 1200 ЦК України.

Зазначає, що при розрахунку розміру шкоди, завданої дітям потерпілого, враховує частку середньомісячного заробітку ОСОБА_3 , яка припадала на нього самого, та двох його неповнолітніх дітей.

Вважає, що за період з 1 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року на користь позивача підлягає стягненню 325 867,64 грн. (враховуючи страхове відшкодування) виходячи з наступного розрахунку:

9 619,54 грн. (середньомісячна заробітна плата) / 3 (кількість осіб) = 3 206,51 грн.

3 206,51 грн. (частка на одну особу) х 82 місяці = 262 933,82 грн.

262 933,82 х 2 (двоє неповнолітніх дітей) = 525 867,64 грн.

525 867,64 грн. (розмір завданої шкоди до 31.10.2023 року) 200 000 грн. (страхове відшкодування) = 325 867,64 грн.

Вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не досягли 18 років, тому в подальшому, починаючи з 1 листопада 2023 року, до досягнення ними повноліття, необхідно стягувати щомісячно по 3 206,51 грн. на одну дитину, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Просить стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 шкоду, завдану смертю потерпілого, в розмірі 325 867 грн. 64 коп. за період з 1 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року; та стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , починаючи з 01 листопада 2023 року відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 3 206 грн. 51 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття; та стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, в тому числі 8000 грн. понесені позивачем на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, просить справу розглядати у його відсутності. У поданому відзиві (а.с.36-37) просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення шкоди завданої смертю потерпілого в розмірі 325867,64 грн за період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року, вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача відшкодування шкоди на утримання неповнолітніх дітей позивача визнає частково, а саме в розмірі 1598 грн на кожну дитину. Вказує, що на даний момент відповідач не має постійної роботи, його доходи складаються із сезонних підробітків. Починаючи з 2019 року він сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 2500 грн щомісячно. Крім того, у виконавчій службі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у якому, по можливості, щомісячно сплачує кошти. Вказує, що його постійний дохід витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, придбання продуктів харчування, медикаментів, проходження реабілітаційних сеансів у психолога в зв`язку з з діагнозом: посттравматичний синдром та не закритий гештальт.

Вважає завищеним розмір витрат, який просить стягувати позивач у розмірі 3206,51 грн. на кожну дитину. Просить застосувати аналогію закону, а саме положення Сімейного кодексу України, та встановити розмір таких виплат 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 грн на одну дитину.

Також наголошує, що страховою компанією було відшкодовано 200000 грн матеріальних збитків, крім того зазначає, що ним було відшкодовано частково завдану моральну в розмірі 60000 грн.

Щодо вимоги про відшкодування шкоди за період з 01.01.2017 по 31.10.2023, просить врахувати, що позивач звернулася до суду з даним позовом після закінчення трьох років з дня смерті годувальника, тому виплати слід проводити з дня звернення з такими вимогами, при цьому посилається на абзац 3 пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Просить відмовити у задоволенні позову в цій частині, а саме у стягненні відшкодування шкоди в розмірі 325867,64 грн за період з 01.01.2017 по 31.10.2023.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. У вироці вказано, що ОСОБА_2 22 грудня 2016 року, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді-А6», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись в с. Литовеж Іваничівського району по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква», перед перехрестям з вулицями Івана Франка та Шевченка, в напрямку м. Нововолинськ, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху автомобіля в межах населеного пункту був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до зупинки з моменту виникнення небезпеки, а саме пішохода ОСОБА_3 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля і якого водій об`єктивно спроможний був завчасно виявити, допустив наїзд на останнього.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11). У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12.12.2018 вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 02.03.2018 щодо ОСОБА_2 змінено, залишено призначене судом ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду, завдану злочином малолітній ОСОБА_5 в розмірі 150000 грн та завдану злочином малолітній ОСОБА_4 в розмірі 150000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в ухвалі Іваничівського районного суду Волинської області від 08.04.2022 у справі №156/577/17, номер провадження 1-в/156/3/22) (а.с.20-24) вказано, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до полісу PL-02/35137910. Згідно з повідомленням ПрАТ «ПЗУ Україна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за ст. 27.2 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» (страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_3 , на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку) та умовами полісу PL -02/35137910. При розрахунку страхового відшкодування до уваги було прийнято розмір заробітної плати загиблого ОСОБА_3 . Зазначено, що на момент ДТП ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб, за полісом № PL-02/35137910 становив до 200000 грн. Страхове відшкодування в розмірі 200000 грн. було перераховано 23 квітня 2019 року на картковий рахунок ОСОБА_1 у «ПриватБанку». Страхове відшкодування в розмірі 200000 грн., яке здійснене на картковий рахунок ОСОБА_1 . ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплачено на підставі положень ст. 1200 ЦК України - відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у зв`язку з втратою ними годувальника.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.2, 3 ст. 1200 ЦК України).

Як встановлено судом, на дату ДТП, яка мала місце 22.12.2016, до складу сім`ї померлого ОСОБА_3 входили: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.8) та малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9,10).

На момент ДТП, що мало місце 22.12.2016 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мала 7 років, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мала 3 роки.

Неповнолітні діти померлого мають право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого від ОСОБА_2 до досягнення ними 18 років.

Як встановлено судом, позивачвідповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1200 ЦК України, умов полісу PL -02/ квітня 2019 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 у «ПриватБанку» перераховано страхове відшкодування, завданої смертю потерпілого, у зв`язку з втратою ними годувальника, в розмірі 200000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої смертю потерпілою здійснюється щомісячними платежами.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", роз`яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв`язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Порядок обчислення середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого у ст. 1200 ЦК України не визначено, а тому середньомісячний заробіток (дохід) померлого ОСОБА_3 . суд вважає за необхідне обчислювати за аналогією, відповідно до ст. 1198 ЦК України, тобто з його річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять.

Як вбачається із довідки ВП «Шахта 9 «НВ» №243 від 29.07.2019 (а.с.12) нарахована заробітна плата ОСОБА_3 за 2016 рік становила 115434,53, звідси середньомісячний заробіток останнього складав 9619,54 грн, із розрахунку 115434,53:12=9619,54 грн.

Тобто, розмір відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім дітям потерпілого, розраховується із розміру середньомісячного заробітку потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають прав на відшкодування шкоди. Беручи до уваги склад сім`ї потерпілого, враховуючи, середньомісячний заробіток (доходу) ОСОБА_3 9619,54 грн/на 4 (кількість осіб, з них потерпілий, його дружина та двоє дітей), звідси частка на одну особу становить 2404,89 грн.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", на який посилається у позові позивач, також вказано, що при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку, що в свою чергу обмежується трьох річним строком з дня смерті потерпілого.

Беручи до уваги, що позивач звернулася до суду з позовом 13.11.2023, тобто після закінчення трьох років із дня смерті годувальника ОСОБА_3 , яка мала місце 22.12.2016, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з 01.01.2017 по 31.10.2023, суд відмовляє.

Разом з тим, Закон №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чи будь-який інший закон, не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілого особи на отримання відшкодування.

З огляду на те, що пропуск трирічного строку звернення із заявою до винуватця, не зазначений у законодавстві, як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Враховуючи норми ч.2 ст. 1202 ЦК України, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, в розмірі 2404,89 грн на кожну дитину до досягнення повноліття, починаючи з 13 листопада 2023 року.

При цьому, суд не бере до уваги, посилання відповідача у відзиві щодо зменшення розміру суми щомісячних виплат відшкодування шкоди із застосуванням аналогії закону, зокрема положень Сімейного кодексу України, оскільки алгоритм розрахунку таких виплат встановлений законом. Виконання відповідачем аліментних обов`язків стосовно своїх дітей, не звільняє його від обов`язку по відшкодуванню шкоди, завданої смертю годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 1073,60 грн судового збору, та на користь позивача, понесені витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 4000 грн, що підтверджено документально (а.с.25-28).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1194, 1200, 1202, ЦК України, п. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , починаючи з 13 листопада 2023 року відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2404 (дві тисячі чотириста чотири) грн. 89 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК