УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

справа № 295/16771/21

провадження № 61-3635вно24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся»,

розглянув заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий Віктор Володимирович, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся» про припинення права вимоги за договорами іпотеки, звільнення майна з-під заборон та скасування записів про обтяження майна,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк», Банк), Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся» (далі - ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся») про припинення права вимоги за договорами іпотеки, звільнення майна з-під заборон та скасування записів про обтяження майна

Позовну заяву обґрунтувала тим, що з метою забезпечення виконання зобов`язання за умовами генеральної кредитної угоди № 010/14.2.0/001, укладеної між ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ПАТ «Ерсте Банк»), між Банком та ОСОБА_1 укладені іпотечні договори від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1 та від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1. Предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 227,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією ж адресою, які на праві власності належать ОСОБА_1 .

Позивачка вказувала на те, що 14 грудня 2017 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення прав грошової вимоги, за яким останній набув права іпотекодержателя.

20 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання, відповідно до якої сплата коштів у розмірі 231 987,28 грн у термін до 31 березня 2018 року буде вважатись погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором.

ОСОБА_1 вказувала, що зобов`язання виконані в повному обсязі відповідно до умов укладеної 20 грудня 2017 року угоди, проте належне їй нерухоме майно перебуває під іпотечним обтяженням, оскільки ОСОБА_2 не визнає, що боржник виконав зобов`язання в повному обсязі.

Крім цього, у позові вказано, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа № 295/12227/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 , про визнання договорів іпотеки припиненими та скасування записів про обтяження та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, розірвано угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язань від 20 грудня 2017 року. Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Позивачка переконувала, що грошове зобов`язання виконане в повному обсязі відповідно до угоди від 20 грудня 2017 року, що встановлено в мотивувальній частині постанови Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року, і цей факт не підлягає повторному доказуванню, тому є підстави припинити іпотеку за договорами іпотеки, звільнити її нерухоме майно з-під арешту та скасувати записи про обтяження такого майна.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд:

- припинити право іпотеки за договором іпотеки від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. за реєстровим номером 2834;

- припинити право іпотеки за договором іпотеки від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, укладеним між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. за реєстровим номером 11422;

- звільнити нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 227,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0643 га, кадастровий номер :07:033:0047, з-під заборон; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» не виконало основне зобов`язання за угодою від 20 грудня 2017 року № 20/12/17 (пункт № 2), а саме не сплатило ОСОБА_2 кошти у розмірі 231 987,28 грн у строк до 31 березня 2018 року, то погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором за кредитними договорами від 10 листопада 2014 року № 2144Ю, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 та генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001 не відбулось і підстави для припинення іпотеки відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2022 року - без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Припинено іпотеку за договором іпотеки від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. за реєстровим номером 2834. Припинено іпотеку за договором іпотеки від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, укладеним між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я. за реєстровим номером 11422. Знято заборону відчуження іпотечного майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 227,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, загальною площею 0,0643 га, кадастровий номер :07:033:0047, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та державну реєстрацію обтяження зазначеного майна іпотекою. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг у розмірі 16 344,00 грн (касаційне провадження № 61-5625св23).

Скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що основне зобов`язання за кредитними договорами від 10 листопада 2014 року № 2144Ю, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 та генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001 припинилося з 10 липня 2018 року у зв`язку з повним виконанням позичальником ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» його грошових обов`язків за цими договорами перед ОСОБА_2 та прийняття останнім вказаних коштів попри порушення боржником строків їх сплати. Тому, на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», припинилося і забезпечення такого зобов`язання іпотекою на підставі договорів іпотеки від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1 та від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, та обтяження іпотечного майна.

Також суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_2 як іпотекодержатель, отримавши в повному обсязі від ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» очікувану ним суму на погашення заборгованості за кредитними договорами, відмовився добровільно зняти іпотечні обтяження і заборони з іпотечного майна, яке належить ОСОБА_1 , то право власності останньої на таке майно підлягає захисту у судовому порядку в обраний нею спосіб.

Короткий зміст та узагальнені доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, клопотання та позиція інших учасників справи

У березні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий С. В., через підсистему «Електронний Суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року з підстав наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 03 жовтня 2017 року (далі - ЦПК України)).

Заява мотивована тим, що 20 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання, у пункті № 2 якої визначено, що сплата коштів у розмірі 231 987,28 грн у термін до 31 березня 2018 року буде вважатись погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором за кредитними договорами від 10 листопада 2014 року № 2144Ю, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 та генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001. У ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» не виконало зобов`язання за угодою від 20 грудня 2017 року № 20/12/17 в строк до 31 березня 2018 року. Таке порушенням умов угоди завдало заявнику ОСОБА_2 значної шкоди у вигляді реальних збитків у розмірі 93 500,00 грн, які він поніс за несвоєчасне повернення коштів ОСОБА_4 за договором позики від 14 грудня 2017 року, та моральної шкоди. Така шкода підлягає відшкодуванню за рахунок позивачки, як майнового поручителя.

Також заява мотивована тим, що 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 як іпотекодавцю вимогу про усунення порушень за кредитними договорами № 011/ZB82Х9/10/001, № 012/ZB82Х9/10/002, № 2144Ю, в якій вказав на необхідність погашення до 01 вересня 2019 року боргу у розмірі 392 721,65 грн та попередив, що у випадку невиконання цієї вимоги буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» та ОСОБА_1 отримали вказану вимогу заявника та на її виконання 03 листопада 2021 року сплатили ОСОБА_2 суму 160 750,00 грн, що є різницею між сплаченими коштами за угодою від 20 грудня 2017 року № 20/12/17 у розмірі 231 987,28 грн та заборгованістю за основним договором позики у розмірі 392 721,65 грн. Вказані обставини ОСОБА_1 суду касаційної інстанції під час розгляду справи № 295/16771/21 (касаційне провадження № 61-5625св23) не повідомила, відповідні докази не надала, а лише вказала на те, що заявник прийняв кошти від ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» як виконання зобов`язання за угодою від 20 грудня 2017 року № 20/12/17, але відмовився зняти обтяження за іпотечними договорами.

Крім того, заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді касаційної інстанції та не мав можливості довести і підтвердити обставини, які мають суттєве значення для справи.

З урахуванням наведеного, а також того, що вказані обставини є істотними для справи, ОСОБА_2 просить суд:

- задовольнити його заяву та за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами скасувати постанову Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 295/16771/21;

- ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Фідобанк», ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» про припинення права вимоги за договорами іпотеки, звільнення майна з-під заборон та скасування записів про обтяження майна (або залишити в силі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року);

- судові витрати у справі покласти на ОСОБА_1 .

У квітні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий С. В., через підсистему «Електронний Суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про зупинення виконання або дії постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року, з посиланням на статті 405, 436 ЦПК України.

Також у квітні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий С. В., через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду клопотання про долучення доказів, а саме: електронних копій описів відправлення кореспонденції АТ «Укрпошта» від 12 березня 2024 року № 003, № 011, електронних копії квитанцій від 12 березня 2024 року та електронних копій трекінгу відправлень № 003, № 011.

У травні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий С. В., через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду клопотання про долучення доказів, а саме копій постанови Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі № 295/8355/23.

Станом на час розгляду справи відзивів від інших учасників справи на заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до Верховного Суду не надходило.

Рух справи у Верховному Суді

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий В. В., про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий В. В., про перегляд постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року за нововиявленими обставинами залишено без руху із наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Запропоновано заявникові доплатити судовий збір за звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, на підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року (після усунення недоліків заяви) відкрито провадження у справі за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та витребувано матеріали справи № 295/16771/21 із Богунського районного суду м. Житомира. Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Фідобанк», ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» про припинення права вимоги за договорами іпотеки, звільнення майна з-під заборон та скасування записів про обтяження майна призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий В. В., про зупинення виконання або дії постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року залишено без розгляду.

У травні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи № 295/16771/21.

Позиція Верховного Суду щодо заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у задоволенні цієї заяви слід відмовити з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Під час розгляду справи судами по суті встановлено, що 28 березня 2013 року між ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» укладено генеральну кредитну угоду № 010/14.2.0/001, в рамках якої було укладено кредитні договори від 28 березня 2013 року № 011/ZB82Х9/10/001 на суму 328 000,00 грн, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 на суму 350 000,00 грн, від 10 листопада 2014 року № 2144Ю на суму 328 000,00 грн.

28 березня 2013 між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 010/14.2.0/001/1, згідно з пунктом 1.1 якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (ПАТ «Ерсте Банк»), що випливають з генеральної кредитної угоди від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001, укладеної між іпотекодержателем та позичальником (ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся»), всіх кредитних договорів та/або інших договорів, що укладаються в рамках генеральної угоди (з урахуванням всіх додаткових угод до генеральної угоди і до кредитних та/або інших договорів), у тому числі кредитного договору від 28 березня 2013 року № 011/ZB82Х9/10/001, укладеного між іпотекодержателем та позичальником; кредитного договору від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002, укладеного між іпотекодержателем та позичальником.

Відповідно до вказаного іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Іпотекодавець погоджується, що за рахунок предмета іпотеки також задовольняються вимоги іпотекодержателя у збільшеному розмірі, пов`язані з будь-яким збільшенням суми/розміру основного зобов`язання, процентів, інших платежів за кредитним договором, за умови, що таке збільшення не перевищує десятикратного розміру первинної суми/розміру основного зобов`язання, процентів або інших платежів за кредитним договором. При цьому додатково договір про внесення змін до цього договору не укладається.

Предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 227,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,0643 га, кадастровий номер :07:033:0047, які на праві власності належать ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 6.2 іпотечного договору право іпотеки та, відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання.

Крім того, 10 листопада 2014 року між ПАТ «Фідобанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 2144Ю/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку таке нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 227,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на якій розташований вказаний житловий будинок площею 0,0643 га, кадастровий номер :07:033:0047, які на праві власності належать ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек станом на 08 листопада 2021 року актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_1 , містить зареєстровані обтяження згідно з іпотечним договором від 28 березня 2018 року № 010/14.2.0/001/1, розмір основного зобов`язання 678 000,00 грн, видавник -ПАТ «Ерсте Банк», та договору іпотеки від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, розмір основного зобов`язання - 328 000,00 грн, видавник - ПАТ «Фідобанк», іпотекодержатель - ОСОБА_2

12 листопада 2014 року ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» сплатило ПАТ «Фідобанк» (який раніше мав назву ПАТ «Ерсте Банк») заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2013 року № 011/ZB82Х9/10/001. Вказаний кредитний договір Банком закрито.

14 грудня 2017 року між ПАТ «Фідобанк» (правонаступником ПАТ «Ерсте Банк») та ОСОБА_2 укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого ОСОБА_2 набув право вимоги до позичальника, а також іпотекодавця і поручителів за генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001, кредитними договорами: від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 і від 10 листопада 2014 року № 2144Ю на загальну суму 392 721,65 грн. За це ОСОБА_2 сплатив Банку грошові кошти у сумі 231 987,28 грн

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа № 295/12227/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 , про визнання договорів іпотеки від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1 та від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1 припиненими та скасування записів про обтяження та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 про розірвання угоди від 20 грудня 2017 року № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язань, яка укладена між ОСОБА_2 , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Постановою Житомирського апеляційного суд від 01 листопада 2021 року у справі № 295/12227/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 (у зв`язку із обранням позивачем неналежного способу захисту) та зустрічного позову ОСОБА_2 про розірвання угоди (у зв`язку з недоведеністю цих позовних вимог).

У постанові у справі № 295/12227/19 апеляційний суд зазначив, що 20 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду № 20/12/17 про підтвердження виконання зобов`язання, у пункті № 2 якої визначено, що сплата коштів у розмірі 231 987,28 грн у термін до 31 березня 2018 року буде вважатись погашенням у повному обсязі суми боргових зобов`язань боржника перед новим кредитором за кредитними договорами від 10 листопада 2014 року № 2144Ю, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 та генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001.

На виконання вказаної угоди про підтвердження виконання зобов`язань боржник ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» сплатило ОСОБА_2 такі суми: 65 000,00 грн - 27 грудня 2017 року, 67 000,00 грн - 28 грудня 2017 року, 5 000,00 грн - 04 червня 2018 року, 94 987,28 грн - 10 липня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що зобов`язання за кредитними договорами, виконання за якими забезпечувалось предметом іпотеки за іпотечним договором від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1 та за договором іпотеки від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, виконані в повному обсязі на підставі укладеної угоди про підтвердження виконання зобов`язання від 20 грудня 2017 року № 20/12/17, що також підтверджується обставинами, встановленими у постанові Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 295/12227/19, а отже, не потребує додаткового доказування.

Скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що основне зобов`язання за кредитними договорами від 10 листопада 2014 року № 2144Ю, від 28 березня 2013 року № 012/ZB82Х9/1/002 та генеральною кредитною угодою від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001 припинилося з 10 липня 2018 року у зв`язку з повним виконанням позичальником ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» його грошових обов`язків за цими договорами перед ОСОБА_2 та прийняття останнім вказаних коштів попри порушення боржником строків їх сплати. Тому, на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», припинилося і забезпечення такого зобов`язання іпотекою на підставі договорів іпотеки від 28 березня 2013 року № 010/14.2.0/001/1 та від 10 листопада 2014 року № 2144Ю/1, та обтяження іпотечного майна.

Крім того, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_2 як іпотекодержатель, отримавши в повному обсязі від ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» очікувану ним суму на погашення заборгованості за кредитними договорами, відмовився добровільно зняти іпотечні обтяження і заборони з іпотечного майна, яке належить ОСОБА_1 , то право власності останньої на таке майно підлягає захисту у судовому порядку у обраний нею спосіб.

Правове обґрунтування

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені у своїй заяві, зокрема:

- наявність вимоги заявника до ОСОБА_1 від 01 серпня 2019 року про усунення порушень за кредитними договорами, про яку позивач у цій справі не повідомила суд касаційної інстанції,

- факт завдання заявнику майнової та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 та ТОВ «ВКФ «Перлина Полісся» зобов`язань за кредитними договорами (прострочення терміну сплати грошових коштів),

не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 423 ЦПК України, а є новими доказами (фактами) у цій справі, які не могли вплинути на висновки суду касаційної інстанції при винесенні постанови за результатами касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги лише правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Отже, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

ОСОБА_2 не був позбавлений можливості повідомити суд про вказані обставини та підтвердити їх належними доказами ще на етапі розгляду справи по суті у судах першої та апеляційної інстанцій (з грудня 2021 до лютого 2023 року), однак таким правом на власний розсуд не скористався.

Також Верховний Суд відхиляє посилання ОСОБА_2 на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді касаційної інстанції та не мав можливості довести і підтвердити обставини, які мають суттєве значення для справи, з огляду на те, що у розмінні статті 423 ЦПК України вони не можуть бути підставою для перегляду постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника на таке.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Тобто, у випадку зміни адреси свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи учасник процесу повинен повідомити суд про цей факт та вказати актуальну поштову адресу для направлення кореспонденції.

Матеріали справи свідчать про те, що останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_2 в Україні є: АДРЕСА_2 , а місцем реєстрації є: АДРЕСА_3 .

31 січня 2023 року ОСОБА_2 направив до Житомирського апеляційного суду засобами електронної пошти заяву, в якій повідомив суд, що у зв`язку з різким загостренням хвороби та після тривалого лікування у м. Житомирі вимушений був виїхати на лікування до Німеччини (т. 2 а. с. 10-17).

Однак нової поштової адреси для направлення кореспонденції, у зв`язку зі зміною свого місця проживання, суду не повідомив.

Оскільки заявник ОСОБА_2 не мав зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі «Електронний Суд», суд касаційної інстанції двічі направляв на його відомі поштові адреси листи з ухвалою від 08 травня 2023 року про відкриття касаційного провадження у цій справі та копією касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року, однак така кореспонденція поверталась до суду за закінченням терміну зберігання без отримання заявником.

Тож, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та наявних у справі доказів, керуючись частиною першою статті 400 та статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд вважав за можливе здійснити розгляд справи по суті.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтею 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник Сєрий Віктор Володимирович , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся» про припинення права вимоги за договорами іпотеки, звільнення майна з-під заборон та скасування записів про обтяження майна відмовити.

Постанову Верховного Суду від 24 січня 2024 року залишити в силі.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець