Номер провадження 2/754/335/24
Справа №755/6542/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі та мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні.

З моменту розірвання шлюбу та винесення рішення суду щодо стягнення аліментів, відповідач свого обов`язку щодо утримання дитини не виконує та уникає спілкування, про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток свого сина не піклується, участі в його вихованні та утриманні не приймає. Відповідач не проявляв жодного інтересу щодо місця перебування своєї дитини.

Позивачка вважає, що відповідач своєю бездіяльністю підтверджує, що в нього відсутній інтерес до дитини та стан його розвитку, такі дії підтверджують необхідність позбавлення його батьківських прав.

Рух справи

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2023 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

04 серпня 2023 року від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. До заяви додано висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 103/5453/41/3 від 27.07.2023.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), проте судова повістка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачеві та він є повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2012 року у справі № 2604/22572/12.

Сторони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.09.2007.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження житлових умов проживання № 64 від 27.04.2023.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 травня 2014 року у справі № 755/10604/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення перебуває на виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № НОМЕР_4.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 43817963/18 від 26.04.2023 відповідач у період з липня по жовтень 2014 року сплатив 2100,00 грн, однак більше сплат від нього не надходило та станом на 26.04.2023 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 370858,63 грн.

Відповідно до характеристики учня 9-В класу середньої загальноосвітньої школи І - III ступенів № 42 м. Києва ОСОБА_4 , мати приділяє увагу вихованню сина, з класним керівником підтримує зв`язок у телефонному режимі. Про батька інформації у класного керівника немає.

У висновку висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 103/5453/41/3 від 27.07.2023, зазначається, що ОСОБА_3 жодного разу не звертався до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Громадянин ОСОБА_3 на засідання комісії не з`явився, будь-який зв`язок з ним відсутній. На засіданні комісії був присутній неповнолітній ОСОБА_4 , який пояснив батько не цікавиться його життям та здоров`ям, інтересами, навчанням, не бере участі у його вихованні, матеріально не допомагає.

Також у вищевказаному висновку орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Норми права та мотиви суду

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11 вищезазначеного Закону).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків.

Жодних доказів того, що батько приймає участь у житті сина, займається його вихованням, несе відповідальність за його фізичний і моральний розвиток, усвідомлює інтереси та потреби дитини, а також виконував свій батьківський обов`язок з його утримання матеріали справи не містять.

За час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про позитивну зміну ставлення батька до дитини.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що вихованням сина займається позивачка самостійно.

Органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на обставини справи, підстав для неврахування висновку органу опіки та піклування судом не встановлено (частина шоста статті 19 СК України).

У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Такі висновки суду кореспондуються з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 569/3802/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 607/2631/15-ц.

Оцінюючи докази у даній справі в їх сукупності, суд погоджується з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, а також для забезпечення найкращих інтересів дитини, та вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2-13, 76-83, 141, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, 4-А.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2024.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак