Провадження № 2/641/1169/2024 Справа № 641/783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/783/24 за позовом ТОВ "Фінансова Компанія "Паріс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФК "Паріс" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0039764 від 13.09.2019 року у розмірі 41984,74 грн., та судовий збір в сумі 3084,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.09.2019 року між АТ "РВС Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 30769,23 грн. на строк 24 місяці, зі сплатою 18% річних за користування кредитом, разовою комісією при видачі кредиту у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту у розмірі 3 % від суми наданого кредиту. Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом.

У порушення умов кредитного договору № 0039764 від 13.09.2019 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 23.01.2024 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 38863,02 грн., а саме: 13368,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7816,12 грн. - заборгованість за процентами; 17538,52 грн. - заборгованість за комісією; 140,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня). Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції позивачем нараховано 568,57 грн. за користування грошовими коштами за період з 30.08.2021 року по 23.02.2022 року та 2553,15 грн. інфляційних витрат за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 року. Таким чином загальний розмір заборгованості становить 41984,74 грн.

Між АТ "РВС Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" 30.0-8.2021 року укладено договір № 30/08/2021-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ "РВС Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" право вимоги за кредитним договором № 0039764 від 13.09.2019 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

23.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому він просив залишити позов без розгляду, оскільки заборгованість за кредитним договором з нього була стягнута на підставі виконавчого напису нотаріус, який він зараз оскаржує.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.03.2024 року апеляційну скаргу на ухвалу суду від 06.03.2024 року повернуто скаржнику.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, 13.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «РВС Банк» із Заявою про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписанням якої акцептував укладання договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами Договору відповідач ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситися до Договору.

За умовами Договору відповідачу було надано споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок суми розміром 30769,23 грн., строком дії 24 місяці, з процентною ставкою 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту становить 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту складає 3% від суми наданого кредиту. В день підписання Заяви-Договору № 0039764 від 13.09.2019 відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно з умовами Заяви-Договору.

Також сторонами підписано Додаток № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-договору № 0039764 від 13.09.2019, де визначено складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування та інші платежі за Договором.

У паспорті споживчого кредиту, який також підписано ОСОБА_1 , вказано інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме зазначено, що споживчий кредит надається на споживчі потреби у сумі 30769,23 грн., строк кредитування 24 місяці, процентна ставка річних 18 % на залишок за кредитом, тип процентної ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту- 769,23 грн., щомісячна комісія за супроводжування кредиту 923,08 грн.

Грошові кошти у сумі 30769,23 грн. були зараховані АТ «РВС Банк» 13.09.2019 р. на картковий рахунок клієнта, що підтверджується меморіальними ордерами № 3768 та № 3769.

30.08.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1, згідно якого Первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами, зазначеними в Додатку № 1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» та боржниками.

З додатку № 1 до Договору 26/11/2021-1 про відступлення прав вимоги від 30.08.2021 року вбачається, що у Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, містяться відомості про боржника ОСОБА_1 .

Пунктом 1.2 Договору визначено, що право вимоги за Кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за Кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього Договору; процентів; штрафів, пені; сплати інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього Договору, тощо.

Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладення цього Договору (п. 1.4 вищевказаного договору).

31.08.2021 року ТОВ «ФК «ПАРІС» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, якою повідомило про перехід права вимоги від АТ «РВС Банк» до ТОВ «ФК «ПАРІС» та наявність заборгованості за Заявою-договором № 0039764 від 13.09.2019 року в сумі 51900,19 гривень. ОСОБА_1 повідомлено про необхідність погашення заборгованості в повній мірі протягом 30 календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 23.01.2024 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 38863,02 грн., а саме: 13368,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7816,12 грн. - заборгованість за процентами; 17538,52 грн. - заборгованість за комісією; 140,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Слід звернути увагу, що Заяви-договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, якими, зокрема, встановлені умови надання споживчого кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом, підписані сторонами, а отже умови договору були зрозумілі відповідачу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Заява-договір № 0039764 від 13.09.2019 р., що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підписані ОСОБА_1 , тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідач підтверджує, що отримував кредитні кошти на вносив платежі за кредитом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, права вимоги за договором № 0039764 від 13.09.2019 р. укладеного відповідачем із первісними кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Паріс».

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договорами щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого він має заборгованість, яку наразі повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 41984,74 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У зв`язку із простроченням відповідачем сплати виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 30.08.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 2553,15 грн., та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 30.01.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 568,57 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" підлягають стягненню індекс інфляції та 3% річних передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо доводів відповідача з приводу пропуску строку позовної давності за кредитним договором № 3872471 від 26.11.2020 року, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку (суброгація регулюються приписами ст.993 ЦК України).

Вказані правові висновки висловлені у постановах КЦС від 28.02.2018 у справі № 521/16989/13-ц, від 26.09.2018 у справі № 760/578/15-ц, від 10.07.2019 у справі № 740/2334/16-ц.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 19 грудня 2020 року по 31 серпня 2022 року на території України установлено карантин, продовживши дію карантину , встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» тавід 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»

Також постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338іпостанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236карантин в Україні був продовжений до 31.12.2022. Також постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423«Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні був продовжений до 30.04.2023 року.

Законом №540-IX від 30 березня 2020 року розділ Прикінцеві та Перехідні положення ЦК доповнено п.12 такого змісту: під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211, строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнного стану, цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд доходить висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню, у зв`язку з чим доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові ВС/КЦС від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.

За вказаних обставин судом установлено, що отримані та використані кредитором кошти у добровільному порядку в повному обсязі кредитодавцю не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також процентів за користування ними та щомісячної комісії за супроводження кредиту, розмір яких узгоджено сторонами, а тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, суд вважає обґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач не довів та не спростував обставини, на які посилається позивач у своєму позові.

З урахуванням вищевстановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Паріс» про стягнення заборгованості за договорами підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3084,00 грн. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись 12, 13, 81, 141, 247, 263-265,273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість за кредитним договором № 0039764 від 13.09.2019 року у розмірі 41984,74 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3084,00, а всього стягнути 45068 (сорок п`ять тисяч шістдесят вісім) грн. 74 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ТОВ "Фінансова Компанія "Паріс" (адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: В. О. Музиченко