Справа № 367/1372/24
Провадження №2/367/3027/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2024 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючого судді Третяк Я.М., за участі секретаря судового засідання Люліної О.С., розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та надання строку на примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 07 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

До суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та надання строку на примирення терміном 6 (шість) місяців, в якому він заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та просить справу розглядати в порядку загального позовного провадження, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що хоче зберегти шлюб, вважає, що розгляд даної справи про розірвання шлюбу у спрощеному провадженні може призвести до негативних наслідків, як матеріальних, так і моральних для їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що надання строку на примирення терміном 6 (шість) місяців дасть позивачу можливість отримати радість материнства та зберегти сім`ю.

07 травня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Савеловою Ю.М. подано заперечення щодо надання строку на примирення, в яких зазначила, що позивач категорично заперечує щодо надання строку на примирення подружжю, оскільки не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем.

У судове засідання позивач та її представник не прибули, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку.

З урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, з огляду на подання представником позивача заяви про розгляд справи за її відсутності, а також на повторне неприбуття відповідача в судове засідання без поважних на те причин, суд вважає можливим вирішити клопотання відповідача за відсутності сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 4 статті 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному провадженні.

Згідно частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

При цьому, суд враховує, що перелік справ, які в обов`язковому порядку підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження наведено у частині 4 статті 274 ЦПК України: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа, що є предметом розгляду, до категорій спорів, для яких законом передбачено розгляду в порядку зального позовного провадження, не відноситься.

Частиною 3 статті 274 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, оцінивши критерії, визначені у частині 3 статті 274 ЦПК України, суд встановив, що предмет даної справи не підпадає під обмеження, які визначені частиною 4 статті 274 ЦПК України, справа є малозначною, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення її розгляду за правилами загального позовного провадження, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Щодо клопотання про надання подружжю строку для примирення, суд відзначає наступне.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України кожен має право на свободу. Свобода людини у сфері сімейних відносин це право діяти (або не діяти) в межах, визначених законом, людина вільна у вирішенні питання шлюбу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - передбачене ч. 1 ст.111СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення.

Суд враховує думку іншої сторони, а саме позивача, яка не висловила бажання щодо надання строку для примирення.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

До того ж, вирішуючи питання щодо необхідності надання сторонам строку на примирення, судом ураховано, що позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 12.02.2024, у справі тричі призначалося судове засідання, разом з тим відповідач у судове засідання жодного разу не прибув, що ставить під сумнів його дійсні наміри примиритися з позивачем задля збереження шлюбу.

З урахуванням наведеного, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та запереченні щодо надання строку для примирення, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення, а тому вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення подружжя відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 258-261, 277, 279, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та надання строку на примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.М.Третяк