Провадження № 2-з/752/143/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ахмеяна Б.А.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Стегаря Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності,-

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності.

17.04.2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Стегаря Олега Миколайовича звернувся до суду із заявою про забезпечення зазначеного вище позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 45,9 кв. м., житлова площа 26,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка на праві власності належить ОСОБА_2 . Стягувач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

приватний будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 55,6 кв. м., житлова площа 18,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27615261, який на праві власності належить ОСОБА_2 . Стягувач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в розмірі 725 813,57 грн. (сімсот двадцять п`ять тисяч вісімсот тринадцять гривень 57 копійок) вартості належної останній частки (3/8) у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 , та припинення права спільної часткової власності шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 за відповідачем з моменту отримання позивачем грошової компенсації.

Підставами позову є те, що позивачці ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/8 (три восьмих) двокімнатної квартири АДРЕСА_4 . Інша частка 5/8 (п`ять восьмих) вказаного житлового приміщення на праві спільної часткової власності належить відповідачу ОСОБА_2 , яка разом із сином ОСОБА_3 фактично проживають у вказаній квартирі та користуються нею. Виділення в натурі частки позивача є технічно неможливим, відповідач вчиняє перешкоди позивачеві у користуванні належною останній часткою, таке спільне користування не відповідає інтересам позивача.

Із відзиву на позовну заяву, отриману 14.02.2024 по електронній пошті, позивач дізналася про те, що відповідач намагається переконати суд, що спірна квартира за адресою АДРЕСА_5 є її єдиним та постійним місцем проживання, а також про те, що відповідач не має і не матиме змоги оплатити позивачеві грошову компенсацію, визначену у позові, оскільки це становитиме для відповідача надмірний тягар.

Крім того, зазначив, що згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно (яка відповідно до законодавства є відкритою та загальнодоступною), за відповідачем ОСОБА_2 крім спірної квартири зареєстроване й інше нерухоме майно, а саме:

1/2 двокімнатної квартири загальною площею 45,9 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ;

одна ціла приватного будинку загальною площею 55,6 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 ;

чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,3 га у Вінницькій обл., Іллінецький р., с/рада Жорницька. Всі ділянки здані відповідачем в оренду ПАТ «Жорнище» до 2041 року.

Стверджував, що враховуючи майновий характер позовних вимог, а також позицію відповідача, існують реальні підстави вважати, що відповідач може здійснити відчуження чи інші правочини для зміни власника вищезазначених об`єктів нерухомого майна, що призведе до утруднення або взагалі унеможливлення фактичного виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У зв`язку з зазначеним вище просив накласти арешт на майно.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що за даними змісту позовної заяви ОСОБА_1 , предметом позову є:

стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 725 813,57 грн. (сімсот двадцять п`ять тисяч вісімсот тринадцять гривень 57 копійок) вартості належної останній частки (3/8) у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 ;

припинення права спільної часткової власності шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 за відповідачем з моменту отримання позивачем грошової компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду позивачки до ОСОБА_2 із зазначеною позовною вимогою слугувало неможливість виділення в натурі частки позивачки у квартирі та створення відповідачкою ОСОБА_2 перешкод позивачці ОСОБА_1 у користуванні 3/8 квартири АДРЕСА_4 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2024 року заяву адвоката Стегаря Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності задоволено. Постановлено накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , що скаладається з двох кімнат, загальною площею: 45,2 кв.м., житлова площа: 26.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та на все нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , представник заявника адвокат Стегар Олег Миколайович аргументував застосування такого заходу забезпечення позову правовою позицією відповідачки, яка намагалася переконати суд у відсутності у відповідача іншого нерухомого майна і неможливості позбавити її єдиного місця проживання, а також у надмірності для неї тягаря сплати позивачу вартості її частки спірної квартири.

Крім того, стверджував, що накладення арешту лише на спірну квартиру АДРЕСА_4 не мінімізує ризики того, що відповідач може у будь-який момент здійснити відчуження чи інші правочини для зміни власника інших вищезазначених об`єктів нерухомого майна, що у подальшому призведе до неможливості стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частки позивача через відсутність у відповідача іншого місця проживання та начебто надмірний тягар від сплати цієї компенсації, або утруднить фактичне виконання рішення суду про таке стягнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить відповідачці, представник позивачки не довів, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, а також не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що частка майна на яку просить накласти арешт позивачка відповідає розміру відшкодування, який остання просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява адвоката Стегаря Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності є такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву адвоката Стегаря Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття 355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

Суддя К.Г.Плахотнюк