Справа № 209/7919/23
Провадження № 2/175/297/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретареві Радонському М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

20 грудня 2023 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

12 січня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви були направленні за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

08 лютого 2024 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Справа згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказаний позов було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

Позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 у розмірі 33 249,85 грн. та судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що ОСОБА_1 в період з травня 2021 року по жовтень 2022 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 33 249,85 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

Зазначає, що компанія зверталась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2023 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу, а тому компанія вимушена звернутись в суд з даним позовом.

Позивач, як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), які є однаковим для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Вказує, що ОСОБА_1 акцептував договір, фактично споживаючи природний газ. Крім того, на підтвердження факту акцептування ним договору шляхом фактичного споживання природного газу, оператором ГРМ надано довідку про фінансовий стан відповідача.

В порядку досудового врегулювання спору на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишились незадоволеною, заперечення щодо сплати боргу останньою не надано, борг не сплачено.

У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно наданої заяви просив справу розглянути без його присутності в порядку спрощеного провадження та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", , має, зокрема, такий вид економічної діяльності як торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний).

ОСОБА_1 в період з травня 2021 року по жовтень 2022 року (включно) за адресою АДРЕСА_1 було спожито природний газ на загальну суму 33 249,85 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на адресу ОСОБА_1 направлялася вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, яка залишена без задоволення.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІVвстановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 №2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_1 акцептував договір, фактично споживаючи природний газ, що підтверджується випискою з його особового рахунку, суд вважає, що відсутність укладеного між сторонами письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволенні позивних вимог.

Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримувала і користувалась даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц.

З огляду на викладене, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, що у свою чергу призвело до виникнення у нього заборгованості за спожитий природний газ у період з травня 2021 року по жовтень 2022 року на загальну суму 33 249,85 грн., а тому суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

За приписами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій .

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, ухвалює рішення про задоволення позову.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн.

На підставі викладеного ст.ст.509, 526, 527, 625, 626, 629, 714, 901, 903 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» (код ЄДРПОУ: 40121452) заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 у розмірі 33 249,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» (код ЄДРПОУ: 40121452) суму судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко