Справа № 953/484/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судових засідань Кот Я.В..,
представника відповідача адвоката Величко А.О..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до якої просить постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 , зареєстрованний 10 серпня 2012 року у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківськогоміського управління юстиції, актовий запис № 896 від 10 серпня 2012 року.. Неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , залишити проживати з ним.
В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 10 серпня 2012 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрованний у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківськогоміського управління юстиції, актовий запис № 896 від 10 серпня 2012 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 2014 року народження. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Їх дитина хворіє на цукровий діабет, він не може нервувати, йому потрібен постійний догляд якою він повністю займається. Також зазначає, що подружні відносини між ними припинилися, з 21.01.2024 - часу, коли він дізнався про невірність відповідачки. На думку позивача, можливість зберегти сім`ю немає. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. На примирення не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М..
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.03.2024, за клопотання відповідачки надано сторонам по справі строк для примирення терміном на два місяці.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.05.2024 відновити провадження у даній справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.05.2024 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини.
У судовому засіданні позивач вимоги про розірвання шлюбу підтримав, наполягав на їх задоволенні
Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки позивачка не бажає розривати шлюб з позивачем.
Суд, заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи та дослідивши докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.08.2012, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, зареєстрований 10 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №896. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 .
Від шлюбу сорони мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.11.2014, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №805.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ).
Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом указаної норми суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Наданий сторонам строк для примирення бажаного результату не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу.
Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхньої дитини, суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований 10.08.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №896.
Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити « ОСОБА_5 ".
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя- С.М. Лисиченко