Справа № 211/7606/21
Провадження № 2/211/16/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Строгановій Е.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно і порядку спадкування за законом, -

встановив:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить суд встановити факт належності за життя померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 , визнавши дійсним договір купівлі-продажу вказаного будинку від 15.10.2003, визнати за життя за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на вказаний будинок та визнати за ним, позивачем, у порядку спадкування за законом право власності на вказане домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.1957 Чернишов ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу, за яким набув у приватну власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому адресу було змінено на АДРЕСА_1 . 22.01.1992 ОСОБА_4 помер. Таким чином, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина,яка складається з житлового будинку «А»загальною площею 37,4 м.кв.,житловоюплощею 12,8 м.кв., водоколонка «І», огорожа№1, ворота№ НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , прийняли його дружина ОСОБА_7 та донька ОСОБА_8 , які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.Проте до нотаріуса із завою про видачу свідоцтва про право на спадщин за законом ані дружина, ані донька померлого не звертались. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 . На час смерті ОСОБА_7 , як і на час смерті ОСОБА_4 , діяв Цивільний кодекс Української PCP. А тому донька ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , яка є і донькою ОСОБА_7 , прийняла спадщину після смерті останньої відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 Цивільний кодекс Української PCP - фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. 15.10.2003 ОСОБА_8 продала ОСОБА_9 за дві тисячі гривень вказаний вище житловий будинок. Цей договір не був посвідчений нотаріально, оскільки ОСОБА_10 ухилилась від його укладення. Але ОСОБА_10 пообіцяла ОСОБА_9 , що за першої ж необхідностівона з`явиться до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу. Протез невідомих причин ОСОБА_8 так і не з`явилась до нотаріуса. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.Унаслідок його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем, який має право на спадщину після смерті ОСОБА_9 , та прийняв її у встановленому законом порядку, є його син - ОСОБА_2 . Зокрема, заповіту ОСОБА_9 не залишив, інші спадкоємці першої черги, або особи, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Спадщину ЧекаОСОБА_11 прийняву порядку ч.3 ст.1268 ЦКУкраїни, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і відмову від спадщини не заявляв. 27.06.2021 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .Але приватний нотаріус відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , оскільки нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. З огляду на викладене вище, позивач просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023, справу розподілено на суддю ОСОБА_12 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_13 .

Ухвалою судді Юзефовича І.О. від 27.03.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.04.2024 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Трофименко М.В. заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином відповідно до чинного законодавства.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні встановлено, що 12.12.1957 між ОСОБА_14 та Че ОСОБА_15 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 набув у приватну власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому адресу було змінено на АДРЕСА_1 . Вказаний договір був нотаріально оформлений (а.с. 10, 11 копія договору купівлі-продажу, копія витягу з рішення виконкому щодо узаконення самочинного будівництва).

22.01.1992 ОСОБА_4 помер (а.с. 9 копія свідоцтва про смерть).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку «А»загальною площею 37,4 м.кв.,житловоюплощею 12,8 м.кв., водоколонка «І», огорожа№1, ворота№ НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 , яка відповідно до інформації з домової книги на час відкриття спадщини була зареєстрована разом з чоловіком (а.с. 29-31).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (а.с. 8 - копія свідоцтва про смерть). Після її смерті відкрилась спадщина у вказане вище спірне спадкове нерухоме майно.

Позивач вважає, що фактично після смерті матері ОСОБА_7 спадщину прийняла її донька та відповідно донька ОСОБА_4 ОСОБА_16 (а.с. 18, 19 копії свідоцтв про народження, про шлюб). Однак, суд не може погодитися з даним твердженням, оскільки матеріали справи не містять доказів, що відповідач була зареєстрована у спірному домоволодінні (а.с. 29-31 копія домової книги).

У подальшому ОСОБА_8 , вважаючи, що фактично прийняла спадщину, 15.10.2003 продала ОСОБА_9 у ОСОБА_17 батькові позивача, за дві тисячі гривень спірне домоволодіння. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 була укладена так звана «домашня угода» (а.с. 17 копія угоди, а.с. 103 копія свідоцтва про народження). Як наслідок вона не була посвідчена нотаріально.

Суд критично відноситься до твердження позивача, що відповідач ухилилась від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, так як стороною позивача даний факт не доведений.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер (а.с. 103 зв. копія свідоцтва про смерть). Відповідно після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи 47/2021, заведеної після смерті ОСОБА_9 . приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.Р., єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини є його син - ОСОБА_2 (а.с. 102-105).

Треба відзначити, що у спірному домоволодінні на час відкриття спадщини позивач був зареєстрований разом з батьком (а.с. 29-31 - копія домової книги, а.с. 104 - копія довідки).

Однак, постановою від 27.08.2021 приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 32).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На час виникнення спірних правових відносин діяв ЦК УРСР 1963 року.

За змістом частини другої статті 4 ЦК УРСР 1963 року, цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Оскільки при дослідженні матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 письмовий та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими спорудами та побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , не укладався, а на момент складання «домашньої угоди», 15.10.2003, ОСОБА_3 не оформила належним чином свої спадкові права на спірне домоволодіння, тому що, на думку суду, фактично не прийняла спадщина після смерті матері ОСОБА_7 , так як не була зареєстрована на час відкриття спадщини із спадкодавцем, та не звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини у встановленому законом порядку, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання дійсним «домашньої угоди» від 15.10.2003, визнання за життя за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 права власності на спірне домоволодіння та визнання за позивачем у порядку спадкування за законом права власності на спірне домоволодіння.

Що узгоджується з правовим висновком Верхового суду, викладеним у постанові від 27.03.2019 у справі №2-6620/08.

Також суд не вбачає підстав для встановлення факту належності ОСОБА_4 спірного домоволодіння, оскільки наявні в матеріалах справи докази, дослідженні судом при розгляді справи, свідчать про безспірність даного факту, при цьому вказаний факт не ким не оспорюється. Тому в цій частині позовних вимог також треба відмовити.

З огляду на викладене вище, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно і порядку спадкування за законом - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.О. Юзефович