судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ситнік О. М.
щодо ухвали Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2024 року в справі № 591/625/22 (провадження № 61-9228ск24)
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації вартості майна
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якименко Ольги Ігорівни на постанову Сумського апеляційного суду від 30 травня 2024 року
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року та Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у цивільній справі № 587/2197/19 встановлено факт її спільного проживання з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 лютого 2011 року.
У травні 2007 року вони придбали для сімейних потреб легковий автомобіль CHEVROLET-LACETTI, 2007 року випуску, який було зареєстровано на відповідача. У лютому 2011 року вони припинили шлюбні відносини. Вона виїхала на постійне місце проживання до Швейцарії. Спірний автомобіль залишився у володінні та користуванні відповідача. Після розірвання фактичних шлюбних відносин домовленості про поділ вказаного автомобіля у позасудовому порядку вони не дійшли. Власником спірного автомобіля на даний час є ОСОБА_3 .
Просила поділити майно, що було спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль CHEVROLET-LACETTI, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , який на час звернення до суду має реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнавши за ними, до моменту його продажу ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частку даного автомобіля кожному та припинивши при цьому право спільної сумісної власності на нього; залишити спірний автомобіль у власності ОСОБА_3 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості зазначеного автомобіля у розмірі 91 869 грн.
27 листопада 2023 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 вартості автомобіля CHEVROLET-LACETTI, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який був спільною сумісною власністю подружжя, - в розмірі 79 780 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
22 грудня 2023 року додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4350 грн витрат на професійну правничу допомогу.
30 травня 2024 року постановою Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Вакулою В. М., задоволено. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 листопада 2023 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Якименко О. І. на постанову Сумського апеляційного суду від 30 травня 2024 року, в якій вона просить скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
10 липня 2024 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації вартості майна за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якименко О. І. на постанову Сумського апеляційного суду від 30 травня 2024 року
Ухвала мотивована тим, що представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко О. І. подала касаційну скаргу на судове рішенняв справіз ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню. Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до яких судові рішення в малозначній справі підлягають касаційному оскарженню у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

Верховний Суд зазначив, що заявниця не обґрунтувала наявність актуальної правової проблеми, яка може бути вирішена за результатами касаційного перегляду справи.

З такими висновками колегії суддів не погоджуюся, тому відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

За вимогами частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

З аналізу наведених норм ЦПК України можна зробити висновок, що касаційному перегляду не підлягають справи, передбачені у пунктах 2, 3, 4 частини шостої статті 19 ЦПК України, та справи з ціною позову до двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому перевірці підлягає наявність саме цих підстав.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.

Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково.

Оцінка судом «винятковості» значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Необхідність перегляду Верховним Судом судового рішення в малозначній справі заявниця обґрунтувала тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наявна велика кількість подібних справ про поділ спільного майна подружжя, у яких вирішується питання застосування позовної давності, і така практика є суперечливою і не сталою. Крім цього заявниця вказує на те, що справа має виняткове значення для неї, оскільки стосується порушення її права власності, яке захищене, у тому числі, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважаю посилання у касаційній скарзі на положення підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України обґрунтованими, справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у зв`язку з чим необхідно було відкрити провадження в справі та перевірити по суті за матеріалами справи доводи касаційної скарги з наведених у ній підстав касаційного оскарження постанови апеляційного суду.

Суддя О. М. Ситнік