Провадження № 2/183/911/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Петрієнко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -Виконавчий комітет Новомосковської міської радипро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. Вобґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 від якого у них народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя із відповідачем не склалось через зловживання останнім наркотичними засобами, внаслідок чого він почав поводити себе асоціально та мав схильність до вчинення кримінально караних діянь до відповідальності за вчинення яких він неодноразово притягувався за вироками судів, крім того відповідач проходив лікування від наркотичної залежності, яке виявилось безрезультатним. Шлюбні відносини із відповідачем остаточно припинені у березні 2021 року, з того часу вони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Зазначила, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 183/8993/23).

Позивач пояснила, що відповідач фактично з народження їх спільної дитини систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, не приймає жодної участі у вихованні та утриманні доньки, не виявляє бажання спілкуватись із донькою і взагалі будь-яким чином приймати участь в її житті. Перебуваючи на волі, відповідач здебільшого переймався вирішенням своїх особистих потреб, які безпосередньо пов?язані із протиправними, асоціальними, кримінально караними діяннями.

Так, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, останньому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Наразі відповідач відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89.

Додала, що вихованням і утриманням доньки вона займається самотужки, проживає разом із спільною з відповідачем донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином від її першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з чим позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 26). 10 листопада 2023 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із позовною заявою в новій редакції, оформленої відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства (а.с. 29, 30-33).15 листопада 2023 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи відповідача (а.с. 36). Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою суду було відмовлено позивачеві в задоволенні її клопотання про витребування доказів (а.с. 38). Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до розгляду по суті (а.с. 69).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом установлено, що 19 листопада 2016 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_1 , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було вчинено відповідний актовий запис № 343 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10).

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом із позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідний витяг № 1678 від 12 вересня 2023 року (а.с. 11).

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 судимий раніше:

- 24 жовтня 2000 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.81, ч.2 ст. 140, ч.2 ст.143, ст.42, ст.46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки та штрафом у розмірі 850 гривень;

- 23 березня 2001 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст.43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22 грудня 2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28 липня 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області зач. 2 ст.15, ч. 3 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки;

- 01 березня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 17 травня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29 червня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31 липня 2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70КК України до відбуття 4 роки 3 місяці;

- 28 квітня 2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Так, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року, ухваленим у справі № 183/5161/21, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_2 визначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання,призначеного цим вироком,частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021року і остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , рахувати з моменту його затримання (а.с. 63-68).

Установлено, що позивач працює на посаді провідного юрисконсульта Новомосковського міського центру соціальних служб, за місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.с. 12).

Згідно з висновком Комунального закладу "Центр надання соціальних послуг" Новомосковської міської ради, щодо психологічного емоційного стану дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прихильності дитини до кожного з батьків батьківський потенціал матері сформований на достатньому рівні. ОСОБА_5 знає, що в неї є батько ОСОБА_6 , але єдине, що вона пам?ятає про нього, що він свариться із мамою. ОСОБА_7 для дитини створені належі умови для виховання та всебічного розвитку. ОСОБА_1 обізнана щодо методів виховання дитини та її потреб на різних вікових етапах(а.с. 14).

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 2804/0/2-23 від 20 грудня 2023 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матеріалів цивільної справи та документів зібраних службою у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради встановлено, що проживаючи в офіційному шлюбі у позивача і відповідача по справі народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З пояснень наданих ОСОБА_1 службою у справах дітей встановлено, що з березня 2021 року батьки дитини припинили свої сімейні відносини та спільне проживання. Причиною розриву сімейних відносин стали:асоціальна поведінка ОСОБА_2 , що мала місце внаслідок систематичного зловживання ним наркотичними засобами під впливом яких він втрачав людську подобу та є схильним до криміналу; безробіття, його небажання приймати участь у вихованні дитини та матеріальному забезпечені родини, постійні сварки та образи, що поглиблювали непорозуміння в родині. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано за рішенням. Новомосковського міжрайонного суду улистопаді 2023 року.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання 27 листопада 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , установлено, що мати з дитиною проживає в приватному облаштованомубудинку, якийналежить на праві власності ОСОБА_1 та складається зчотирьох кімнат, кухні, ванної кімнати, санвузла. Матір?ю створені всі умови для проживання малолітньої дитини. ОСОБА_5 має облаштовану дитячу кімнату в якій є місце для відпочинку та занять. Дитина забезпечена одягом, постільною білизною, продуктами харчування. Мати піклується про духовний та моральний розвиток дитини, забезпечує здобуття дитиною шкільної освіти та готує її до самостійного життя.

Відповідно до довідки гімназії № 16 м. Новомосковська за № 261 від 30 листопада 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1 класі.

Додатково дитина відвідує групу раннього розвитку, є активною відвідувачкою дитячого простору "Дитяча точка СПІЛЬНО. Новомосковськ", де відвідує гурток англійської мови. Дівчинка завжди має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил поведінки та спілкування, які прийняті в групі, активна у спілкуванні з однолітками та з повагою відносить до дорослих. Мати постійно цікавиться успіхами дитини та відповідально ставиться до її виховання, регулярно відвідує батьківські збори.

При особистому спілкуванні з дитиною класний керівник гімназії ніколи не чула від дитини спогадів про біологічного батька. ОСОБА_2 жодного разу не звернувся до гімназії № 16 м. Новомосковська та не цікавиться успіхами своєї доньки, батьківські збори не відвідував, ОСОБА_3 має декларацію з сімейним лікарем амбулаторії № 3КНП "Новомосковський МЦ ПМСД" та спостерігається сімейним лікаремОСОБА_8 . Питаннями лікування та оздоровленням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка опікується дитиною та вчасно виконує всі рекомендації сімейного лікаря.

Також психологом була проведена робота по проведенню психодіагностики емоційного стану дитини та визначенню прихильність дитини до кожного з батьків; визначення рівня батьківського потенціалу матері дитини та її психологічного впливу на дитину.Відповідно до результатів проведеної психодіагностики ОСОБА_3 має позитивний емоційний стан, є активною та життєрадісною дитиною. Має потребу в розумінні, любові та підтримці. Сприятливий клімат у сім?ї позитивно відображається на емоційному стані дитини. Між матір?ю та донькою сформовані довірливі стосунки. Негативні прояви у взаємостосунках матері та доньки - відсутні.Відповідно до результатів діагностики, свою прихильність ОСОБА_5 віддає виключно матері та брату. Біологічного батька ОСОБА_2 дитина взагалі не згадує.

Батько дитини проживає в АДРЕСА_2 .

22 серпня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було постановлено вирок яким ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 ККУкраїни і йому було призначене покарання у виді 5 (п?яти) років 3 (трьох) місяцівпозбавлення волі без конфіскації 3 майна (справа № 183/5161/21; № 1-кп/183/621/22).На даний період часу відповідач відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89.

Беручи до уваги отриману інформацію від суб?єктів соціальної роботи з родиною та заслухавши думку дитини, можна прийти до висновку, що ухилення батьком дитини від виконання обов?язку з виховання дитини є актом свідомої його поведінки, останній не вчиняє жодних дій і не виявляє бажання щодо виправлення даної ситуації.

Виходячи із вищевказаного та керуючись ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2, ст. 164 Сімейного Кодексу України, враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також у зв?язку з тим, що батько дитини протягом тривалого часу свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов?язків орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59-61).

Оцінюючи надані позивачем докази, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу і за час розгляду справи в суді своєї поведінки не змінив, продовжує ухилятись від цього обов`язку, суд вважає, що в інтересах дитини, необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 СК України установлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року становив 2 833,00 грн.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року становить 3 196,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, наразі відбуває покарання в установі відбування покарань, ним не надано суду доказів наявності в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має становити 1/4 часткуз усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення із 09 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Новомосковської міської радипро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову, тобто з 09 жовтня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 073 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1 073 гривні60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89;

- третя особа:Виконавчий комітет Новомосковської міської ради, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14.

Рішення суду складено і підписано 13 березня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна