ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1082/24 Справа № 183/3701/16 Головуючий у першій інстанції: Дубовенко І. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Барильської А.П., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Ніколиної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання про закриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2003 року, укладеного між ОСОБА_6 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, зареєстрованого на Новомосковській товарній біржі, позивач придбала у відповідача за 14764,00 грн квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір купівлі-продажу того ж дня зареєстровано в бюро технічної інвентаризації за реєстровим №1524. Після укладення та підписання договору ОСОБА_3 сплатила продавцю суму грошей, визначену договором купівлі-продажу, а продавець, в свою чергу, передав їй у власність квартиру та документацію на неї. Позивачу стало відомо, що укладений договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, в протилежному випадку він є недійсним. Враховуючи те, що відразу після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6 виїхав з квартири та місце його проживання невідоме, позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Під час розгляду справи стало відомо, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та спадкоємці, які б прийняли спадщину у відповідності до норм чинного законодавства відсутні. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 20 березня 2003 року між ОСОБА_6 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, посвідчений на Новомосковській товарній біржі; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,4 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, яка в цілому складається з: двох кімнат, площею 17,8 кв. м та 11,6 кв. м, кухні, площею 7,1 кв. м, ванної кімнати, площею 2,7 кв. м, вбиральні, площею 1,4 кв. м, коридору,площею 8,6 кв. м, лоджії, площею 1,2 кв. м. (а.с. 42-43 т.1).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, яка в цілому складається з: двох кімнат, площею 17,8 кв. м та 11,6 кв. м, кухні, площею 7,1 кв. м, ванної кімнати, площею 2,7 кв. м, вбиральні, площею 1,4 кв. м, коридору, площею 8,6 кв. м, лоджії, площею 1,2 кв. м. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 61-65 т.1).

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року стягнуто з Новомосковської міської ради на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,21 грн. (а.с. 86 т.1).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1 , якого не було залучено до участі у справі, та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 100-101 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року закрито (а.с. 194-195 т.1).

ОСОБА_2 , якого не було залучено до участі у справі, також звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 200-201 т.1).

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 01 липня 2020 року про виправлення описки, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 238-241 т.1, 198 т.2).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 березня 2019 року провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року зупинено до розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області справи №183/900/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Куліш Ю. О., приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В., про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Новомосковська товарна біржа в особі правонаступника товарна біржа «Альянс», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним (а.с. 89-91 т.2).

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Пташинський О. А., задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 березня 2019 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (а.с. 140-143 т.2).

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2020 року виправлено допущену у описовій частині постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року описку, а саме замість неправильно зазначеної дати укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири «08 грудня 2016 року» зазначено правильну «28 грудня 2016 року» (а.с. 177 т.2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, за участю третьої особи - Новомосковської товарної біржі, про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 36-39 т.3).

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 57-65 т.5).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року залишено без змін (а.с. 117-122 т. 5).

Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року скасовано. Справу №183/3701/16 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 202-209 т. 5).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 від 13.03.2024 про відкладення розгляду справи є необґрунтованим, адже вказаним представником не зазначено наявність поважних причин його неявки в судове засідання апеляційного суду, а також не вказано про наявність поважних причин неявки особисто ОСОБА_2 ; докази щодо поважності причин неявки суду не представлені. У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7 особисті пояснення були надані.

Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено необхідність дотримання розумних строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання учасниками справи процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, наявні підстави для розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились.

Детально дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 березня 2003 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6 за 14764,00 грн квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, яка в цілому складається з: двох кімнат площею 17,8 кв. м та 11,6 кв. м, кухні площею 7,1 кв. м, ванної кімнати площею 2,7 кв. м, вбиральні площею 1,4 кв. м, коридору площею 8,6 кв. м, лоджії площею 1,2 кв. м. Цей договір укладено та зареєстровано на Новомосковській товарній біржі, а також зареєстровано у БТІ в порядку встановленому законодавством за реєстровим №1524 (а.с. 8 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 належала за життя ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2002 року, виданого Новомосковською міською радою, згідно розпорядження №06756 від 13.12.2002 року, зареєстрованого в БТІ за №203-1 (а.с. 21, 49 т.1).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28 т.1).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої 05 жовтня 2016 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. (а.с. 40 т.1).

При апеляційному перегляді справи також встановлено, що відповідно до наданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копії договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2016 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В., зареєстрований в реєстрі за №3594, ОСОБА_2 спірна квартира належала на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/5592/16-ц від 08 вересня 2016 року, яке набрало чинності 20 вересня 2016 року (а.с. 71-72 т.1).

Реєстрація прав власності за ОСОБА_2 на вказану вище квартиру проведена державним реєстратором приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Кулішем Ю. О. 25 жовтня 2016 року, номер запису про право власності: 17185533, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 119, на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/5592/16-ц від 08 вересня 2016 року (а.с. 210 т.1).

28 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого ОСОБА_2 (продавець) передав у власність, а ОСОБА_1 (покупець) прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 , і сплатив за неї грошову суму, вказану у п. 5 цього договору (а.с. 71-72, 211-212 т.1).

Цього ж дня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_1 , на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу №48 від 28.12.2016, номер запису про право власності: 18383930 від 28.12.2016, що підтверджується витягом з вказаного реєстру №77360351 від 28.12.2016 (а.с. 213 т.1).

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в цивільній справі №183/900/17 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння квартири та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Новомосковська товарна біржа, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Новомосковська товарна біржа, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року №183/900/17 набрала законної сили 30 листопада 2022 року та є остаточною.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2024 №364068068, 04 травня 2023 року право власності на спірну квартиру було зареєстроване у вказаному реєстрі за ОСОБА_4 , на підставі договору дарування від 04.05.2023, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Скосарєвою В.В. за №883 (а.с. 24-28 т. 6).

10 червня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2023 №531, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнека Л.А., право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (а.с. 24-28 т. 6).

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у розгляді справи, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи та не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі №201/5161/19 (провадження №61-11297св21), від 13 січня 2021 року у справі №466/5766/13-ц (провадження №61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі №201/751/14-ц (провадження №61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №529/690/18 (провадження №61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі №314/5611/19 (провадження №61-3829св21).

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте, ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, як особа, яка не брала участі у справі, зазначав, що оскаржуваним рішенням порушено його права, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 28 грудня 2016 року, йому належить спірна квартира, на яку, згідно з оскаржуваним рішенням визнано право власності за позивачкою ОСОБА_3 .

Виходячи з викладеного, встановивши, що ОСОБА_1 не був власником спірної квартири на момент ухвалення рішення суду першої інстанції від 09 грудня 2016 року; враховуючи, що на час ухвалення місцевим судом рішення суду вказаний апелянт не мав жодних прав та обов`язків щодо квартири АДРЕСА_1 , - колегія дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися, тому апеляційне провадження за його апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Такі висновки узгоджуються із змістом постанови Верховного Суду від 01 листопада 2023 року, яка ухвалена у даній цивільній справі №183/3701/16.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначав, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, право власності на квартиру було зареєстроване за ним 25 жовтня 2016 року на підставі судового рішення від 08 вересня 2016 року по справі №202/5592/16-ц; судом першої інстанції не досліджено обставини у справі, що призвело до порушення його прав, як власника квартири, а також права власності ОСОБА_1 , якому він відчужив спірну квартиру за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2016 року.

Як встановлено судом, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2016 року №202/5592/16-ц, що набрало законної сили 20 вересня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 (а.с. 20-21 т.5).

29 грудня 2016 року вказане вище заочне рішення за заявою ОСОБА_3 (не сторони у справі) скасоване відповідною ухвалою суду від 29 грудня 2016 року, і в цей же день позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу залишена без розгляду (а.с. 28, 29 т.5), яка у подальшому була скасована.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні оглянуто цивільну справу №202/5592/16-ц. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за договором позики передано на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсутністю.

16 листопада 2022 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу у справі №202/5592/16-ц залишено без розгляду; ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів та припиняється у разі відчуження власником свого майна (частина перша статті 328 ЦК України, пункт 1 частини першої статті 346 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відомості із заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/5592/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, у якому було зазначено про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, яке скасоване, - не підтверджують виникнення й існування у ОСОБА_2 права власності на вищевказану квартиру.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/675/15, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18.

Виходячи з викладеного, встановивши, що на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у встановленому законом порядку право власності не набув, а державна реєстрація не є підставою виникнення його права власності на квартиру, - колегія дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувались, тому апеляційне провадження за його апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Такі висновки відповідають також доводам Верховного Суду, які викладені у постанові від 09 листопада 2022 року у даній цивільній справі №183/3701/16.

Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (ч. 5 ст. 411 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За викладених вище обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 362 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно закрити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи Новомосковська товарна біржа, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на нерухоме майно закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді А.П. Барильська

Т.В. Космачевська