Провадження № 2/185/1306/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди -

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнути на її користь в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 600000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи, з якою ОСОБА_2 проживала однією сім`єю.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є дружиною загиблого на виробництві ОСОБА_3 , з яким вони разом виховували її доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок втрати близької людини, дитині завдана моральна шкода, яка полягає в стражданнях, які вона перенесе у зв`язку з втратою близької та дорогої для неї людини, вона наразі позбавлена можливості відчути підтримку людини, яка замінила їй батька, отримати його турботу. Вважаючи, що саме з боку відповідача не було забезпечено належних та безпечних умов праці - ОСОБА_3 загинув, у зв`язку з чим позивачка, як представник малолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено психічний стан дитини відповідними доказами, серед яких мають бути висновки судових експертиз або звернення до лікарів. Зазначив, що самого спільного проживання з дитиною недостатньо для визнання їх сім`єю, оскільки визначальною ознакою сім`ї є саме наявність взаємних прав та обов`язків, а спільне проживання і спільний побут - лише факультативними. Крім того, позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При цьому вважає, що винним у нещасному випадку на виробництві, що призвів до смерті чоловіка позивачки, є сам померлий, що зумовлює відсутність вини підприємства відповідача у смерті.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому наголосив, що у зв`язку з тим, що людина яка замінила дитині батька померла, дитина позбавилась можливості отримувати батьківську підтримку, ту турботу та допомогу в організації життя і побуту, у тому числі матеріальне забезпечення. Встановлення проживання однією сім`єю підтверджується фотографіями, які позивачка надала до суду та довідкою про проживання. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Заперечення проти позовних вимог вважає необґрунтованими.

Відповідач у запереченнях на відповідь вказав, що розрахунок позовних вимог та підтвердження факту моральних страждань відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено судом, позивачка є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть останнього.

Згідно свідоцтва про народження вбачається, що позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факт проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю. Зазначили, що вони дійсно відносились один до одного як рідні батько та донька, 5 років проживали разом в квартирі, ОСОБА_3 виходив гуляти з дівчинкою, вона називала його татом, сім`я порядна. Коли позивачка була в декреті, померлий утримував всіх членів сім`ї, та брав для неповнолітньої ОСОБА_2 путівки до дитячого табору.

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 30.10.2023 року, 02 вересня 2023 року о 10:30 год. стався нещасний випадок в розрізній печі 1067 лави, дільниці монтажно-демонтажних робіт шахти «Дніпровська» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом та причиною настання нещасного випадку встановлено - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо. Комісією також встановлено серед винних осіб, та осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці серед інших вказаний і померлий ОСОБА_3 .

Отже, смерть ОСОБА_3 настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується зазначеними вище обставинами.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Факт заподіяння моральної шкоди малолітній ОСОБА_2 у зв`язку з втратою близької людини підтверджується тим, що дитина позбавлена можливості спілкуватися з близькою їй людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, та утримання, що тягне за собою порушення її нормальних життєвих зв`язків та має психологічний вплив.

Проте суд звертає увагу, що згідно ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Та те, що позивач наголошує, що в майбутньому дитина буде страждати, суд не може розцінювати як допустимий доказ. Втрата близької людини - це моральна шкода для дитини, яка вже відбулась.

У зв`язку з цим, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в інтересах дитини у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті близької людини - члена сім`ї та смертю на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки ОСОБА_3 помер у зв`язку з незабезпеченням йому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Крім того, суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача щодо відсутності доказів заподіяння дитині моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку зі смертю члена сім`ї доведений матеріалами справи, а те, що померлого теж визнано винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті останнього, не може бути підставою для підтвердження відсутності вини з боку відповідача. Дитина внаслідок втрати близької людини переживає нервові потрясіння, пов`язані з його смертю, вона позбавлена любові своєї близької людини та його підтримки, турботи та утримання.

Доводи відповідача про те, що самого спільного проживання з дитиною недостатньо для визнання їх сім`єю, суд вважає неприйнятними, оскільки свідчення свідків підтвердили теплі стосунки дитини з померлим та їх сумісне проживання, факт утримання всієї родини померлим ОСОБА_3 , а також позивачем надано сімейні фотографії в якості доказів.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов`язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд бере до уваги, що смерть ОСОБА_3 настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть призвела до того, що дитина переживає, така втрата є невідворотною, бо жодна людина не може замінити близьку людину, яка замінила батька, його любов та турботу, смертю останнього дитині завдано глибокі моральні страждання, оскільки був порушений нормальний уклад його життя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи з цих обставин, суд, беручи до уваги конкретні обставини по справі, невідворотність, характер та інтенсивність моральних страждань дитини, а також зважаючи на те, що винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті ОСОБА_3 , визнано серед інших також і останнього, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 200000,00 грн, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, та не приведе до безпідставного збагачення.

Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21 визначено, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так після цієї дати чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивачки підлягає стягненню без утримання податку та обов`язкових платежів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, оскільки немайнова вимога задоволена повністю, а майнова частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн та на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.5,12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди.

Встановити факт проживанняоднією сім`єю з 01 вересня 2018 року до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 200000,00 (двісті тисяч гривень нуль копійок) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті особи, з якою ОСОБА_2 проживала однією сім`єю, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 2000,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сiмдесят три гривнi 60 копiйок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", ідентифікаційний номер 00178353, вул. Соборна, 76, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400.

Суддя М. М. Перекопський