УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/20355/18

провадження № 61-5566ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Дундар І. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ведєрніковою Юлією Володимирівною, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Лариса Семенівна, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, замінено сторону позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_3 у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована суду тим, що згідно з матеріалами спадкової справи правонаступником ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , тому в порядку частини першої статті 55 ЦПК України суд вважає за можливе замінити сторону позивача з ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_4 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з цим позовом є те, що на частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрилася спадщина і позивачка є матір`ю померлого. На підставі заповіту від 04 лютого 2015 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося взагалі те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, включаючи всі без винятку права та обов`язки, які належить їй на момент складання цього заповіту, а також ці права та обов`язки, які можуть (будуть) належати у майбутньому, заповіла ОСОБА_4 . Тому суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_4 .

Апеляційний суд також зазначив, що ухвалою суду від 30 серпня 2023 року вирішено питання про відвід судді, у задоволенні заяви відмовлено. Підстави вважати, що справа розглядається неповноважним складом суду, відсутні.

16 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» адвокат Ведєрнікова Ю. В. в інтересах ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що повний текст оскарженої постанови складено 12 березня 2024 року, протягом строку, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України, заявник подала касаційну скаргу, 04 квітня 2024 року заявник отримала ухвалу Верховного Суду від 20 березня 2024 року про повернення скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підставою для скасування зазначених судових рішень адвокат Ведєрнікова Ю. В. зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, посилаючись на пункти 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

справа розглядається з порушенням правил підсудності, оскільки основна маса спадкова майна знаходиться на території Печерського району міста Києва;

судове рішення у справі ухвалено неповноважним складом суду, оскільки Шевченківський районний суд міста Києва утворений з порушенням норм закону;

справу розглянуто у відсутності представника відповідача ОСОБА_6 , належним чином не повідомленої про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи немає доказів про надсилання судової повістки адвокату Ведєрніковій Ю. В. про виклик до суду на 05 жовтня 2023 року. При цьому 05 жовтня 2023 року попередній адвокат Бескоровайної М. М. повідомив суд про те, що відповідач прийняла рішення про припинення його повноважень на представництво в суді. Крім цього, 04 жовтня 2023 року адвокат Ведєрнікова Ю. В. повідомила апеляційний суд про неможливість прибути в судове засідання 05 жовтня 2023 року та просила відкласти розгляд справи, проте апеляційний проігнорував клопотання щодо відкладення розгляду справи, розглянув лише в частині розгляду справи в режимі відео конференції;

у заявника існують підстави вважати, що суд першої інстанції упереджений у розгляді справи, оскільки суддя Притула Н. Г. систематично демонструвала свою прихильність до сторони позивача, порушує норми процесуального права, не звертає увагу на клопотання сторони відповідача, що ставить під сумнів її упередженість та об`єктивність. Відповідачем подано клопотання про відвід судді першої інстанції, проте необґрунтованими ухвали визнано необґрунтованим та відмовлено у задоволенні відводу;

суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, самостійно звернувся до нотаріальної контори із запитом про наявність правонаступників позивача та зупинив провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 758/10554/16-ц (№ 61-17489св20) вказано, що «суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами».

Суди встановили, що ОСОБА_4 є правонаступником ОСОБА_2 , спірні правовідносини у цій справі про визнання права власності в порядку спадкування допускають правонаступництво, тому зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для заміни позивача правонаступником.

Касаційна скарга не містить доводів по суті вирішеного судами процесуального питання заміни позивача правонаступником.

Доводи касаційної скарги про те, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, неповноважним складом суду є необґрунтованими.

Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі, після її перегляду апеляційним судом. Разом з тим, під час вирішення питання про заміну сторони правонаступником питання про відвід судді не заявлялося та не вирішувалося, яке розглядалось при розгляді саме справи та ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року у задоволенні клопотання відмовлено, що може бути підставою апеляційного/касаційного оскарження рішення суду у справі по суті.

Питання додержання норм закону при утворені Шевченківського районного суду міста Києва не є предметом судового розгляду у цій справі, а надання оцінки такому порядку адвокатом Ведєрніковою Ю. В. не має правового значення у цій справі.

В ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року про відкриття провадження у справі суд першої інстанції роз`яснив учасникам справи, що ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду виключно у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про апеляційне оскарження зазначеної ухвали.

Посилання у скарзі на розгляд справи у відсутності представника відповідача ОСОБА_6 не свідчить про обґрунтованість її доводів про порушення апеляційним судом норм процесуального права щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки заявник наводить лише доводи про заміну адвоката відповідача, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України - справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання). Разом з тим, неповідомлення лише представника учасника справи або одного з них не є підставою скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

За змістом статті 55 ЦПК України на суд покладено обов`язок вирішити питання залучення до участі у справі правонаступника сторони, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Тому необґрунтованими є доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, самостійно звернувся до нотаріальної контори із запитом про наявність правонаступників позивача.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ведєрніковою Юлією Володимирівною, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 761/20355/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

І. О. Дундар