Справа № 523/7842/23
Провадження №2/523/168/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду та просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу за договором позики від «03» червня 2020 року, у розмірі: 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від «03» червня 2020 року, у розмірі: 370000,00 грн. (триста сімдесят тисяч гривень 00 коп.), суму основного боргу за договором позики від «22» травня 2021 року, у розмірі: 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від «22» травня 2021 року, у розмірі: 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 коп.).

Позов мотивований тим, що «03» червня 2020 року, ОСОБА_3 , позичив відповідачу, ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 208000.00 грн. (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США. Між сторонами був підписаний «03» червня 2020 року відповідний договір позики, далі «Договір», відповідно до якого, п.1, ОСОБА_5 (позикодавець) передав ОСОБА_6 (позичальнику) грошові кошти у сумі 208000.00 грн. (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві всю суму позики у визначений договором строк.

Відповідно із п.2 договору, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця Позичальником до підписання договору, та окрім того власноруч позичальником написана «03» червня 2020 року розписка про отримання грошей. Відповідно із п.5 договору, сторони домовились, що позичальник повинен повернути позику в строк до «03» липня 2020 року, у м. Одесі.

ОСОБА_5 , як позикодавець, виконав всі умови договору позики, а саме надав вказану в договорі суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідач, в свою чергу умови договору не виконав та гроші не повернув.

Відповідно із п. 6 договору, за прострочення виконання зобов`язань, позичальник виплачує пеню в розмірі 1,5 (один і п`ять) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач розрахував пеню, котра склала 2534203,98 грн., однак сума пені, у даному випадку, значно велика, тому позивачем самостійно вирішено зменшити розмір пені до суми в розмірі 370000,00 грн.

«22» травня 2021 року, ОСОБА_3 , позичив відповідачу, ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 136000.00 грн. (сто тридцять шість тисяч 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США. Між сторонами був підписаний «22» травня 2021 року відповідний договір позики, далі «Договір позики», відповідно до якого, п.1, ОСОБА_5 (позикодавець) передав ОСОБА_6 (позичальнику) грошові кошти у сумі 136000.00 грн. (сто тридцять шість тисяч 00 копійок), що є еквівалентом на день підписання Договору позики 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві всю суму позики у визначений договором строк.

Відповідно із п.2 Договору позики, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця Позичальником до підписання договору позики, та окрім того власноруч позичальником написана розписка про отримання грошей. Відповідно із п.5 договору позики, сторони домовились, що позичальник повинен повернути позику в строк до «22» червня 2022 року, у м. Одесі.

ОСОБА_5 , як позикодавець, виконав всі умови договору позики, а саме надав вказану в договорі позики суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідач, в свою чергу умови договору позики взагалі не виконав та гроші не повернув, що стало причиною звернення до суду. Всі намагання вирішити питання в добровільному, несудовому порядку виявилися марними.

Відповідно із п. 6 договору, за прострочення виконання зобов`язань, позичальник виплачує пеню в розмірі 1,5 (один і п`ять) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач розрахував пеню, котра склала 848 958,33 грн., однак сума пені, у даному випадку, значно велика, тому позивачем самостійно вирішено зменшити розмір пені до суми в розмірі 300000,00 грн.

Таким чином позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики, а також просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 11325 грн. 93 коп.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу за нормами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. (а.с. 34).

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 60).

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представником адвокатом Дударенко С. В. надано на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 73).

Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово надав клопотання про відкладення розгляду справи. За час перебування справи на розгляді суду відзиву на позовну заяву не надав. В заяві від 21 серпня 2023 року зазначив, що позов не визнає в повному обсязі. (а.с. 51,67,72).

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач про розгляд справи обізнаний належним чином та подальше відкладення її розгляду потягне за собою порушення розумних строків її розгляду.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що «03» червня 2020 року, ОСОБА_3 , позичив відповідачу, ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 208000.00 грн. (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США. Між сторонами був підписаний «03» червня 2020 року відповідний договір позики, далі «Договір», відповідно до якого, п.1, ОСОБА_5 (позикодавець) передав ОСОБА_6 (позичальнику) грошові кошти у сумі 208000.00 грн. (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві всю суму позики у визначений договором строк. (а.с. 19,20).

Відповідно із п.2 договору, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця Позичальником до підписання договору, та окрім того власноруч позичальником написана «03» червня 2020 року розписка про отримання грошей. Відповідно із п.5 договору, сторони домовились, що позичальник повинен повернути позику в строк до «03» липня 2020 року, у м. Одесі.

ОСОБА_5 , як позикодавець, виконав всі умови договору позики, а саме надав вказану в договорі суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідач, в свою чергу умови договору не виконав та гроші не повернув.

Відповідно із п. 6 договору, за прострочення виконання зобов`язань, позичальник виплачує пеню в розмірі 1,5 (один і п`ять) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення.

Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 04 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року: Основна сума заборгованості за договором: 281578,22 грн. Розмір пені, зазначений у договорі: 1,5% Розрахунок здійснюється за формулою: Пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - Кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання якій береться для розрахунку: З 04/07/2020 (з дня початку прострочення) до 23/02/2022 (дня передодні перед дню початку відкритого нападу росії на Україну 24.02.2022) тобто 600 календарних днів. Розрахунок: 281578,22 x 1.5 x 600 : 100 = 2 534 203,98 грн. Всього штрафних санкцій по Договору: 2 534 203,98 грн. Однак позивач просив стягнути суму пені в розмірі 370000,00 грн., що є його правом.

«22» травня 2021 року, ОСОБА_3 , позичив відповідачу, ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 136000.00 грн. (сто тридцять шість тисяч 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США. Між сторонами був підписаний «22» травня 2021 року відповідний договір позики, далі «Договір позики», відповідно до якого, п.1, ОСОБА_5 (позикодавець) передав ОСОБА_6 (позичальнику) грошові кошти у сумі 136000.00 грн. (сто тридцять шість тисяч 00 копійок), що є еквівалентом на день підписання Договору позики 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві всю суму позики у визначений договором строк. (а.с. 21-24).

Відповідно із п.2 Договору позики, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця Позичальником до підписання договору позики, та окрім того власноруч позичальником написана розписка про отримання грошей. Відповідно із п.5 договору позики, сторони домовились, що позичальник повинен повернути позику в строк до «22» червня 2022 року, у м. Одесі.

ОСОБА_5 , як позикодавець, виконав всі умови договору позики, а саме надав вказану в договорі позики суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідач, в свою чергу умови договору позики взагалі не виконав та гроші не повернув, що стало причиною звернення до суду. Всі намагання вирішити питання в добровільному, несудовому порядку виявилися марними.

Відповідно із п. 6 договору, за прострочення виконання зобов`язань, позичальник виплачує пеню в розмірі 1,5 (один і п`ять) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення.

Розмір пені, зазначений у договорі позики: 1,5% Розрахунок здійснюється за формулою: Пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі позики, Д - Кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання якій береться для розрахунку: З 23/06/2021 (з дня початку прострочення) до 23/02/2022 (дня передодні перед дню початку відкритого нападу росії на Україну 24.02.2022) тобто 246 календарних днів. Розрахунок: 281578,22 x 1.5 x 246 : 100 = 848 958,33 грн. Всього штрафних санкцій по Договору позики від «22» травня 2021 року: 848 958,33грн.

Однак позивач просив стягнути суму пені в розмірі 300000,00 грн., що є його правом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно розрахунку позовної заяви позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням умов Договорів позики, та у зв`язку з тим, що договором було передбачено еквівалент в доларах, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг в доларах США у національній валюті станом на день здійснення платежу.

Так, нормами діючого ЦК України визначені виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 533 ЦК України 1) грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. 2). якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи встановлено, що предметом Договору позики укладеного між сторонами «03» червня 2020 року є: 208000.00 грн. (двісті вісім тисяч гривень 00 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США.

Предметом Договору позики укладеного між сторонами «22» травня 2021 року є: 136000.00 грн. (сто тридцять шість тисяч 00 копійок), що є еквівалентом на день підписання Договору позики 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з цим, судом в даній справі приймаються до уваги висновки Верховного Суду викладені в постанові від 24.02.2022 року (справа № 756/1712/21) згідно якої Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступних висновків, а саме «… Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні…»

Отже, в даному випадку, судом приймаються до уваги висновки Верховного Суду викладені в постанові від 24.02.2022 року (справа № 756/1712/21), оскільки, предметом розгляду даної справи є такі ж правовідносини, що стались між сторонами, що були предметом розгляду Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивача, порушені вищевказані норми права.

За таких обставин, позов задовольняється.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому судовий збір стягується з відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договорами позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , суму основного боргу за договором позики від «03» червня 2020 року, у розмірі: 7700.00 (сім тисяч сімсот) доларів США, стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити у національній валюті за курсом НБУ, станом на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від «03» червня 2020 року, у розмірі: 370000,00 грн. (триста сімдесят тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , суму основного боргу за договором позики від «22» травня 2021 року, у розмірі: 4950.00 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити у національній валюті за курсом НБУ, станом на день здійснення платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від «22» травня 2021 року, у розмірі: 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , судовий збір в сумі 11325 грн. 93 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20 березня 2024 року.

Суддя