01.05.2024 Справа № 363/1973/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Бобрової Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07.10.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №33642/2020, згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 496 336,50 грн. строком до 06.10.2027 року, зі сплатою процентів 12,99%. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, у ОСОБА_3 станом на 07.03.2023 року виникла заборгованість у розмірі 492 876,81 грн., яка складається з: 432 096,69 грн. простроченої заборгованості за основним боргом; 60 780,12 грн. прострочених процентів.

10.05.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

02.08.2023 року стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що 07.10.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №33642/2020, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 496 336,50 грн. на строк до 06.10.2027 року, тобто, станом на день звернення до суду з позовом строк дії договору ще не завершився. Кредит був виданий для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, укладеним між позичальником та ТОВ «АВТОПАССАЖ», та для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 38 461,50 грн. Сторонами складено та підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого розмір щомісячного платежу за даним договором з 1 по 83 місяць становить 9 077, 00 грн., 84-й місяць 9 018,09 грн. Відповідачем відкрито поточний рахунок в банку, на цей рахунок ОСОБА_3 вносила кошти на погашення кредиту, з рахунку мали б щомісячно списуватись кошти відповідно до графіку. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №33642/2022 ОСОБА_3 з 07.11.2020 року по 07.02.2022 року сплатила 64 239,81 грн. основної заборгованості (відповідно до додатку №1 до кредитного договору мала би сплатить за вказаний період 62 892,87 грн. в погашення суми кредиту), а також сплачено 82 323,60 грн. (відсотків відповідно до додатку №1 до кредитного договору мала би сплатить за вказаний період 67 029,77 грн. процентів за користування кредитом ). Загальна сума сплачених коштів позичальником ОСОБА_3 становить 146 563,41 грн. Таким чином, тіло кредиту має бути зменшено до 432 097,50 грн. Відповідно до квитанцій ОСОБА_3 в рахунок погашення кредиту сплачено: 13.10.2020 року 9 877,10 грн.; 04.12.2020 року 9 400,00 грн.; 29.12.2020 року 11 000,00 грн.; 12.05.2021 року 18 380,00 грн.; 06.05.2021 року 4 000,00 грн.; 13.05.2021 року 10,00 грн.; 17.08.2021 року 9 150,00 грн.; 07.09.2021 року 9 150,00 грн.; 26.09.2021 року 9 200,00 грн.; 06.10.2021 року 9 150,50 грн.; 31.12.2021 року 17 700,00 грн.; 03.01.2022 року 8 000,00 грн.; 07.02.2022 року 9 050,00 грн., тобто всього сплачено 124 067,10 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що графік погашення кредиту зі сторони позивача не дотримано. Крім того, в січні 2021 року страхова компанія «ПЗУ» перерахувала 32 373,00 грн. в рахунок страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яке відповідно до п.10.3 кредитний договір №33642X2020 зараховується на погашення заборгованості позичальника за кредитним договором. Однак, позивачем з невідомих причин в квітні 2021 року зараховано на сплату відсотків по кредиту 26 494,45 грн. Аналізуючи надані докази видно, що сума погашення кредиту ОСОБА_3 до лютого 2022 року (включно) становить 156 440,10 грн., а відповідно до паспорту споживчого кредиту ця сума мала становити 145 232,00 грн., різниця становить 11 208,10 грн. Позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором кредиту №33642/2020 від 07.10.2020 року, з якого: сума заборгованості (поточна) становить 377 135,92 грн., нараховано відсотків на поточну суму заборгованості 138 497,43 грн., сума заборгованості прострочена 54 960,77 грн., нараховано відсотків на прострочену суму заборгованості 4 606,29 грн. Крім того, нараховані позивачем відсотків на прострочену суму заборгованості у розмірі 4 606,29 грн. фактично носять характер штрафних санкцій, які під час форс-мажорних обставин не повинні сплачуватись. Таким чином, надані позивачем, є такими, що не відповідають фактичній заборгованості за кредитним договором, крім того, з позовної заяви не вбачається вимога про дострокове розірвання кредитного договору. В зв`язку з російською військовою агресією відповідачка ОСОБА_3 була змушена в лютому 2022 року виїхати за кордон, де перебуває до цього часу. Відповідач ОСОБА_3 не заперечує факту виникнення заборгованості за кредитним договором, оскільки з березня 2022 року до цього часу вона не сплачувала кошти на погашення кредиту, визнає позов в сумі 115 869,90 грн. (9 077,00 грн. х 14 місяців = 127 078,00 грн. 11 208,00 грн.).

20.03.2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки, стороні відповідача стало відомо, що після звернення до суду з даним позовом, 15.05.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із заявою про видачу виконавчого напису. 19.05.2023 року видано виконавчий напис, який стосується одного і того ж самого кредитного договору №33642/2020 та суми 492 876,81 грн. Таким чином, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Зі змісту ч.1 ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

07.10.2020 року між АТ «Кредобанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір №33642/2020, відповідно до умов якого, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором. Банк видає позичальнику кредит в сумі 496 336,50 грн. на строк до 06.10.2027 року. Кредит видається на наступні цілі: для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 2008, дата випуску 2020, № кузова НОМЕР_1 , укладеного між позичальником та ТОВ «Автопасаж», для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 38461,50 грн. (п.1.1., 2.1., 2.2.).

Згідно п.6.1. кредитного договору №33642/2020, виконання зобов`язань за цим кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому кредитному договором та/або договорах забезпечення, зокрема: застава майнових прав за договором купівлі продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 2008, дата випуску 2020, № кузова НОМЕР_1 .

04.11.2020 року між АТ «Кредобанк» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець) укладено договір застави відповідно до якого, цей договір застави забезпечує виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору №33642/2020 від 07.10.2020 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається заставодавцю заставодержателем на наступних умовах: сума кредиту 496 336,50 грн.; термін повернення кредиту до 06.10.2027 року; розмір процентної ставки, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки визначається кредитним договором. Предметом застави є рухоме майно транспортний засіб: PEUGEOT 2008, рік випуску 2020, № кузова НОМЕР_1 . Заставна вартість предмета застави визначається сторонами у сумі 488 400,00 грн. (п.1.1., 1.2., 1.3.).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

АТ «Кредобанк» виконав свої зобов`язання, щодо надання ОСОБА_3 коштів на підставі кредитного договору №33642/2020 від 07.10.2020 року, що підтверджується меморіальним ордером №55642950 від 10.10.2020 року згідно якого, ОСОБА_3 отримала кошти у розмірі 457 875,00 грн. для придбання автомобіля PEUGEOT 2008, номер кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

26.01.2023 року у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №33642/2020 від 07.10.2020 року, банком направлено ОСОБА_3 досудову вимогу №85- 12728171/23, щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та погашення простроченої заборгованості. У разі невиконання досудової вимоги банк буде змушений звернутися до суду за захистом своїх права, та дострокового повернення кредиту у повній непогашеній сумі.

Згідно до п.4.8. кредитного договору №33642/2020, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.7. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено під час розгляду справи, досудову вимогу банку, ОСОБА_3 не виконала та станом на 07.03.2023 року, заборгованість по кредитному договору складає 492 876,81 грн., з них: 432 096,69 грн. прострочена заборгованість за основним боргом (тілом); 60 780,12 грн. прострочені проценти за основним боргом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту №33642/2020 від 07.10.2020 року.

На протилежність існування заборгованості, стороною відповідача не надано до суду допустимих доказів у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

19.05.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис №1956 згідно якого, звернуто стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб, марка і модель транспортного засобу PEUGEOT 2008, № кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1199, колір сірий, рік випуску 2020, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_3 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 07.03.2022 року по 07.03.2023 року включно, в тому числі: 432 096,69 грн. неповернутої суми кредиту станом на 07.03.2023 року; 60 780,12 грн. прострочених відсотків станом на 07.03.2023 року; 3 200,00 грн. плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 496 076,81 грн.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи встановлено, що за кредитним договором №33642/2020 від 07.10.2020 року існує заборгованість в розмірі 492 876,81 грн., АТ «Кредобанк» правомірно звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Разом з тим, наявність виконавчого напису про звернення стягнення на рухоме майно, яке належить боржнику на користь позивача за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно до статті 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, що встановлено частиною 1, 2 статті 20 Закону України «Про заставу».

Отже, законодавство не обмежує право кредитора забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання декількома видами забезпечення. Забезпечувальне зобов`язання є додатковим (акцесорним), а не альтернативним основному. Реалізація особою права на захист певним способом не може залежати від застосування нею інших способів правового захисту.

Системний аналіз змісту наведених правових норм дає підстави для висновку, що їхнє обмежене тлумачення у вигляді припинення основного зобов`язання внаслідок звернення стягнення на один із предметів забезпечення за наявності інших забезпечень та, при цьому, неповному задоволенні вимог кредитора є несумісним з призначенням інституту забезпечення виконання зобов`язань, його правовою природою і сутністю та суперечить принципам розумності, пропорційності і рівності сторін, адже фактично позбавляє юридичного сенсу законодавчі приписи, якими передбачено право кредитора забезпечити виконання основного зобов`язання за рахунок кількох предметів іпотеки та інших способів забезпечення зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів у разі, якщо можливість реалізації таких способів забезпечення не вичерпана.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 року у справі №910/17048/17, провадження №12-85гс20.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 укладався кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 взяла на себе певні зобов`язання, що належним чином не виконує, з наслідком маючи заборгованість, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім у вигляді судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 572, 589, 590, 625, 627, 629, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 215-218, 226-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 33642/2020 у розмірі 492 876,81грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 393,15грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк» (ЄДРПОУ 09807862, 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д. Рудюк