Справа № 715/2192/19
Провадження № 2/715/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення з житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 (Глибоцького районну на час подання позову) Чернівецької області. Посилається на те, що у даному будинку окрім нього, власника будинку, проживають без реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є його рідними сестрами. Вказує на те, що будинок АДРЕСА_1 належав батькам сторін по справі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що за життя батьки склали заповіти на його користь, тому він після смерті батьків, у передбачений чинним законодавством строк звернувся до приватного нотаріуса та 29.12.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідачки до смерті батька час від часу проживали у батьківському домі, доглядаючи батька по черзі, так як він працював за кордоном.

Вказує на те, що після смерті батька у 2015 році відповідачки залишилися жити у цьому будинку. З грудня місяця 2016 року, отримавши право власності на будинок позивач неодноразово звертався із проханням до сестер про добровільне виселення з його будинку, проте вони його постійно ігнорують, хоча вони мають своє власне житло у м. Чернівці. У березні 2019 року після спроби вирішити вказане питання мирно, конфлікт перейшов у сварку і сестра викликали поліцію та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після цього відповідачки постійно погрожують йому поліцією і категорично відмовляються виселятися з його будинку. Знущання сестер він терпіти не в змозі, він сплачує рахунки за світло, щорічно купує дрова для опалення, відповідачки самовільно зайняли дві житлові кімнати вчиняють сварки та відмовляються добровільно виселятися з приватного житла чим вчиняють йому перешкоди у користуванні власним майном.

Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області відкрито спрощене провадження по даній справі.

25 жовтня 2019 року ОСОБА_2 направила до суду заяву про відвід головуючого судді Григорчака Ю.П.

29 жовтеня 2019 року ОСОБА_3 направила до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно.

01 листопада 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області було задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді, справу передано для проведення автоматизованого розподілу між суддями.

04 листопада 2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Маковійчук Ю.В. призначено головуючою суддею.

06 листопада 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області справу призначено до судового засідання.

27 листопада 2019 року ОСОБА_2 направила до суду заяву про зупинення провадження по справі.

27 листопада 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі було відмовлено.

05 грудня 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому посилаючись на необґрунтованість та безпідставність зустрічного позову просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

26 лютого 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 направили до суду заяви про зупинення провадження по справі.

26 лютого 2020 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області заяву ОСОБА_3 задоволено, зупинене провадження у справі на час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня».

11 січня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі.

18 березня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й. направив до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо зустрічної позовної заяви.

24 травня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й. направив до суду заяву про зупинення провадження по справі.

24 травня 2021 року ОСОБА_2 направила до суду заяву про зупинення провадження по справі.

24 травня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й. задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, справа № 715/1077/21, провадження № 2/715/390/21.

13 грудня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й., направив до суду заяву про зупинення провадження по справі.

29 грудня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й. задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове нерухоме майно, справа № 715/3010/21, провадження № 2/715/861/21.

16 листопада 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрухович В.Й., направив до суду заяву про поновлення провадження по даній справі.

23 листопада 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі.

20 грудня 2023 року ОСОБА_2 направила до суду заяву про зупинення провадження по справі.

20 грудня 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі було відмовлено.

19 березня 2024 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник адвокат Романюк В.І. направив до суду заяву, в якій підтвердив обставини викладені в позові, просить позов задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без їх участі.

У судове засідання, яке було призначено на 19 березня 2024 року на 11 год. 00 хв., відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, хоча в попередніх засіданнях висловили свою позицію щодо даної справи, вважають, що позовна заява необґрунтована та безпідставна, задоволенню не підлягає.

Враховуючи неодноразові заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи, факт висловлення ними своєї позиції по даній справі, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

При цьому клопотання представників відповідачів, зокрема, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі та заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи суд вважає безпідставними та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

15.01.2001 року ОСОБА_5 склав заповіт № 2, яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 .

При цьому встановлено, що відповідач оформив право власності на спадкове майно. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1923 від 29.12.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно за заповітом, яке складається із житлового будинку з належними до нього господарським будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №832 від 29.12.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно за заповітом, яке складається із земельної ділянки площею 0,2500 га в межах згідно з планом, розташованої в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №364709.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №835 від 04.06.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно за заповітом, яке складається із земельної ділянки площею 0,0033 га в межах згідно з планом, розташованої в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, належної ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №364710.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №837 від 04.06.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно за заповітом, яке складається із земельної ділянки площею 0,2391 га в межах згідно з планом, розташованої в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, належної ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №364711.

Вищевказане нерухоме спадкове майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності №77498713 від 29.12.2016 року, інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №60663874 від 04.06.2016 року та №60665152 від 04.06.2016 року.

Крім того, судом в становлено, що відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 , належала квартира АДРЕСА_2 , яку вона подарувала ОСОБА_3 20.10.2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №366768749 від 21.02.2024 року.

При цьому ОСОБА_2 з часу відчуження вказаної квартири по даний час зареєстрована у вказаній квартирі, зокрема, за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Чернівецькій області від 06.02.2024 року.

Також встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 20.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В., належить квартира за адресою АДРЕСА_3 . Також останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 12.02.2007 року, належить квартира за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №359423413 від 21.12.2023 року.

ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Чернівецькій області від 24.10.2019 року.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2019 року, яке залишено в силі постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 липня 2019 року та постановою Верховного Суду України від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет сопору Глибоцька селищна рада Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем.

Рішенням Глибоцького районного суду від 25.04.2023 року, яке було залишено в силі постановою від 14 вересня 2023 року Чернівецьким апеляційним судом у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове нерухоме майно, справа № 715/3010/21, провадження № 2/715/6/23 відмовлено.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК Української РСР).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом набув право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами до нього, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є власниками житлового будинку, не зареєстровані в ньому та мають інші житлові приміщення для проживання відмовляються виселятися з нього.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків з конкретним місцем (рішення ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50).

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановлене у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило б захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, а й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) Велика Палата Верховного Суду сформувала висновки про основні принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у справах з приводу користування житловими приміщеннями, і звернула увагу, зокрема, на те, що у своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Суд, оцінюючи позовні вимоги на предмет пропорційності, встановивши, що порушені права позивача - власника житла, гарантовані як національним законодавством України, так і статтею 8 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, доходить висновку про те, що у цьому випадку за обставин цієї справи виселення відповідачів зі спірного житла є законним та пропорційним заходом, переслідує легітимну мету та є необхідним, оскільки: у належному позивачу на праві власності будинку проживають відповідачі, які не є членами його сім`ї; жодних угод між сторонами щодо порядку користування спірним житлом укладено не було, а на вимоги власника звільнити спірний будинок відповідачі не реагують, протягом тривалого часу між ними склалися неприязні відносини, про що свідчать тривалі судові процеси, що унеможливлює їхнє спільне співіснування в одному житловому будинку, який є місце проживання позивача, який в розумінні Першого протоколу до Конвенції має право мирно володіти своїм майном.

Установивши вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача як законного власника спірного будинку підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, яке відповідачі займають без законних на те підстав.

Також, суд зазначає, що відчуження належної ОСОБА_2 квартири не вплинуло на її житлові права, оскільки вона на даний час офіційно зареєстрована в даній квартирі та має можливість там проживати.

Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Суд вважає, що вказані дії ОСОБА_2 , щодо відчуження квартири, яка перебувала у її власності на користь рідної сестри ОСОБА_3 у власності якої вже була квартира, суперечать добросовісності та мають своєю метою продовження проживання у житловому будинку, який належить ОСОБА_1 , що призводить до порушення прав і свобод останнього.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що під час судового розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє відображення, є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, що буде сприяти захисту та відновлення прав та інтересів позивача та буде пропорційним в демократичному суспільстві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 49, 81, 89, 110, 141, 206, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення з житлового приміщення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 березня 2024 року.

Суддя