Справа № 201/4668/24
Провадження №2-з/201/121/2024
У Х В А Л А

16 травня 2024р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який також є законним представником малолітньої ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 (треті особи - Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Територіальний сервісний центр № 1249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області) про припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

22.04.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який також є законним представником малолітньої ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 (треті особи - Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Територіальний сервісний центр № 1249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області) про припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, стягнення грошової компенсації.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.04.2024р. відкрито провадження по цивільній справі з призначенням розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання.

15.05.2024р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просив: накласти арешт на автомобіль «Honda Accord», 2018р. випуску, об`єм двигуна 1996см.куб., номер VIN: НОМЕР_1 , який було зареєстровано під державним номерним знаком НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом як власнику так і третім особам, які мають право керувати даним транспортним засобом, до набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі; вилучити з володіння та користування відповідача - ОСОБА_2 , або у будь-яких інших осіб (у яких він може перебувати у володінні або в користуванні), автомобіль «Honda Accord», 2018 року випуску, об`єм двигуна 1996 см.куб., номер VIN: НОМЕР_1 , який було зареєстровано під державним номерним знаком НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі; передати на відповідальне зберігання ОСОБА_1 автомобіль «Honda Accord», 2018р. випуску, об`єм двигуна 1996 см.куб., номер VIN: НОМЕР_1 , який було зареєстровано під державним номерним знаком НОМЕР_2 , з покладенням на нього обов`язків по зберіганню та забезпеченню цілісності даного транспортного засобу, до набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилався на те, що предметом спору є припинення права власності ОСОБА_2 на частки автомобіля «Honda Accord», припинення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/24 частку (кожної) спірного автомобіля та визнання права власності за ОСОБА_1 в цілому на транспортний засіб та стягнення на користь позивача грошової компенсації у розмірі 222 019грн. 98коп. Позивач вважає, що існує реальна загроза порушення його прав, обумовлена тим, що транспортний засіб «Honda Accord», може бути сховано, продано, знищено, пошкоджено чи знецінено, що призведе до ускладнень виконання рішення суду, а також до можливих порушень прав та інтересів інших осіб. Також, позивач зазначив, що під час користування транспортним засобом «Honda Accord» ОСОБА_2 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого пошкодив транспортний засіб, частка в якому належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і до теперішнього часу пошкодження на транспортному засобі не усунені.

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за необхідне задовольнити її частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а згідно частини 10 даної статті, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19 роз`яснив, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить припинити право власності ОСОБА_2 на частки автомобіля «Honda Accord», номер VIN: НОМЕР_1 , припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/24 частку (кожної) спірного автомобіля, визнати право власності на даний КТЗ в цілому за ОСОБА_1 . Також, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 222 019грн. 98коп. за продаж належної позивачу частки в транспортному засобі «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 .

В обґрунтування, позивач посилається на те, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , право спадкування якого після смерті доньки ОСОБА_5 було порушено ОСОБА_2 , оскільки останній здійснив відчуження транспортного засобу «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 . Позивач обрав для себе належним способом захисту визнання права власності в цілому на транспортний засіб «Honda Accord», номер VIN: НОМЕР_1 , замість відчуженої його частки транспортного засобу «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 .

З доданих до заяви про забезпечення позову свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником транспортних засобів «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 та «Honda Accord», номер VIN: НОМЕР_1 вказаний ОСОБА_2 .

За інформацією Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, станом на 03.07.2023р. власником транспортного засобу «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 вказаний ОСОБА_6 .

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо транспортного засобу «Honda Accord», номер VIN: НОМЕР_1 , власником якого згідно поданих документів є ОСОБА_2 та компенсації позивачу ОСОБА_2 вартості проданої частки транспортного засобу «Mersedes-Benz GLC 220D», номер VIN: НОМЕР_3 , яка належала в порядку спадкування ОСОБА_1 .

Таким чином, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб «Honda Accord», 2018р. випуску, об`єм двигуна 1996 см.куб., номер VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_2 , з огляду предмет спору та роз`яснення Верхового Суду від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19, є достатнім та співмірним заходом забезпечення позову ОСОБА_1 , оскільки призведе до позбавлення відповідача права розпоряджатися майном (в тому числі відчужувати його, передавати в користування третім особам).

Підстав для позбавлення ОСОБА_2 права користування належним йому на праві власності майном на сьогоднішній день немає, оскільки діє презумпція права власності встановлена ст. 321 ЦК України.

В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову, щодо вилучення з володіння та користування ОСОБА_2 транспортного засобу та передачу його на відповідальне зберігання позивачу слід відмовити, оскільки такі заходи забезпечення позову фактично є тотожними до задоволення позовних вимог (визнання за позивачем права власності на транспортний засіб).

На підставі вищевикладеного, керуючись п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який також є законним представником малолітньої ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 (треті особи - Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Територіальний сервісний центр № 1249 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області) про припинення права власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «Honda Accord», 2018р. випуску, об`єм двигуна 1996 см.куб., номер VIN: НОМЕР_1 , державним номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи для відома та виконання.

Особи, які винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя: Ткаченко Н.В.