Справа №521/2339/20
Провадження №2/521/59/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, в якому просила визнати договір дарування від 19 вересня 2005 року, яким ОСОБА_5 обдарувала ОСОБА_2 кімнатою площею 13,3 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 недійсним.

Позов обґрунтований такими обставинами. ОСОБА_5 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 надала ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,250 га безкоштовно для будівництва будинку. Згодом ОСОБА_2 попросила ОСОБА_5 подарувати їй одну кімнату в будинку для того, щоб ОСОБА_2 розпочала будівництво будинку, на що ОСОБА_5 дала згоду за умови, що ОСОБА_2 поверне спірну кімнату у власність ОСОБА_5 після отримання державного акту, про що склала відповідну розписку. 19.09.2005 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 23/100 частин вказаного житлового будинку, які складаються із житлової кімнати площею 13,3 кв. м. Після укладення договору дарування ОСОБА_2 не проживала у спірній кімнаті, однак побудувала на земельній ділянці, яка буда надана їй безкоштовно позивачем, два житлових будинку. На вимоги ОСОБА_5 повернути спірну кімнату відповідно до письмової розписки ОСОБА_2 відмовляється повертати спірне житлове приміщення. Посилаючись на ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 722 ЦК України позивач зазначає, що відповідач не прийняла дарунок, та ввела в оману ОСОБА_5 , так як відмовилась повертати у власність позивача спірну кімнату.

15 жовтня 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_3 .

07 червня 2022 року Малиновським районним судом міста Одеси було замінено позивача ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_7 у зв`язку із смертю ОСОБА_5

29 червня 2023 року Малиновським районним судом міста Одеси залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 .

Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про відсутність у діях ОСОБА_2 введення в оману позивача, так як на спірне житлове приміщення неодноразово було накладено арешт за заявами ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_4 , що унеможливлює отримання державного акту на землю.

Представник третьої особи Линник Л.М. у відкритому судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник третьої особи Матовіцева А.Ю. у відкритому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову зазначивши про те, що позивач вже звертався до суду з позовом при визнання спірного договору недійсним саме з цих підстав, в тому числі. Крім того, після здійснення будівництва житлових будинків ОСОБА_2 замість спірного договору дарування від 19.09.2005 року видано свідоцтво про право власності на 94/100 частин домоволодіння від 12.09.2008 року, що спростовує доводи сторони позивача про відсутність прийняття дарунку з боку відповідача.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_7 , як правонаступника ОСОБА_5 направлені на визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку, який, на думку сторони позивача вчинено під впливом обману.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. посвідчений договір, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 23/100 частин житлового будинку під АДРЕСА_2 , якій в цілому розташований на земельній ділянці, площею 557 кв. м. за фактичним використанням ( т. 1 а.с.3). Право власності на 23/100 частки зазначеного домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_2 в КП «ОМБТІ та РОН» 10.10.2005 року за № 20782 в кн.:204-65, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на 94/100 частин домоволодіння (т. 2 а. с. 79).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Звертаючись до суду, позивач зазначила, що при укладенні договору дарування від 19.09.2005 року ОСОБА_2 навмисно ввела в оману ОСОБА_5 , так як умовою укладення спірного договору було подальше повернення ОСОБА_2 частини житлового приміщення шляхом вчинення договору дарування на користь ОСОБА_5 , про що свідчить розписка, надана ОСОБА_2 19.09.2005 року (т. 1 а. с. 16).

В ході розгляду справи судом було досліджено матеріали цивільної справи № 1519/2-2109/11, яка перебувала в провадженні Малиновського районного суду міста Одеси за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування.

Із матеріалів вказаної справи вбачається, що в 2009 році ОСОБА_5 звернулася із відповідним позовом до ОСОБА_2 , при цьому, однією із підстав визнання спірного договору дарування недійсним ОСОБА_5 зазначалося саме те, що договір дарування укладався без наміру подарувати відповідачу 23/100 частин житлового будинку, так як ОСОБА_2 пообіцяла, що укладе із ОСОБА_5 договір дарування спірного житлового приміщення після отримання документів на побудований будинок.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16 травня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, питання вчинення договору дарування від 19.09.2005 року під впливом обману з боку ОСОБА_2 з підстав, зазначених стороною позивача було предметом судового розгляду у справі № 1519/2-2109/11, а спір між сторонами вже вирішено, в задоволенні позову відмовлено.

Крім того, доказів навмисного введення в оману ОСОБА_5 з боку ОСОБА_2 щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину позивачем не надано, що не дає підстав вважати оспорюваний правочин недійсним.

Обґрунтовуючи позов, сторона позивача посилається також на те, що ОСОБА_2 не набула права власності на спірне житлове приміщення, так як не прийняла дарунок, та не вселилася у спірне житлове приміщення. На підтвердження вказаних доводів надала акт, складений 05.12.2019 року про проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в спірному житловому приміщенні (т. 1 а. с. 15).

Вказані доводи позивача спростовуються дослідженими в ході розгляду справи матеріалами справи № 2-640/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця, виселення, визнання права власності та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2009 року у справі № 2-640/09 встановлено, що сторони виконали умови договору, зокрема ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 спірне приміщення, яка прийняла його та вселилась із членами своєї сім`ї. Зазначені обставини не заперечуються сторонами, а також підтверджуються судовими повістками, з яких вбачається, що ОСОБА_2 із чоловіком ОСОБА_8 та неповнолітньою дитиною проживають за вищевказаною адресою. У встановленому законом порядку 10.10.2005 року договір був зареєстрований ОСОБА_2 в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», про що був зроблений відповідний запис 204-65.

Частиною 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в позові, суд враховує обставини, встановлені рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2009 року у справі № 2-640/09 щодо прийняття ОСОБА_2 дарунку та набуття права власності на спірне житлове приміщення.

Отже з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту того, що ОСОБА_2 навмисно ввела в оману ОСОБА_5 щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину, в зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 230 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 89, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 15 березня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева