ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/1878/23

провадження № 22-ц/4809/326/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Гайворонської міської ради,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Служби у справах дітей Вінницької міської ради на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області (суддя Венгрин В. М.) від 13.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлення опіки над дітьми та стягнення аліментів на їх утримання.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 є одинокою матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відомості про батька дітей зазначені в актових записах про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батька у дітей немає.

Відповідачка зареєстрована й проживала у власному житло разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

Восени 2021 року вона разом з дітьми переїхала до Вінницької міської територіальної громади де власного житла не має, проживає тимчасово в орендованому занедбаному житлі без належних умов для виховання дітей.

Відповідачка ухиляється від неналежного виконанням своїх батьківських обов`язків, не здійснює належний догляд за дітьми, не створила необхідних умов для їх виховання та розвитку, отримання освіти, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 опинялися на вулиці та були вимушено переміщені до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». Відповідачка відмовляється забирати дітей з лікувального закладу, не бажає продовжувати їх виховувати та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, про що повідомила у своєму письмовому поясненні.

Діючи на захист прав та інтересів дітей, Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася з вказаним позовом.

2.Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2023 позовну заяву повернуто Службі у справах дітей Вінницької міської ради з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а саме через те, що з огляду на зміст ст. 165 СК України, ст. 56 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Служба у справах дітей Вінницької міської ради не має процесуальної дієздатності на звернення до суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав.

При цьому суд роз`яснив позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Служба у справах дітей Вінницької міської ради подала до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2023, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Так суд першої інстанції не врахував норми Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» та норми інших актів законодавства, що регулюють діяльність служби у справах дітей, а також Положення про службу у справах дітей Вінницької міської ради.

Служба у справах дітей Вінницької міської ради являється виконавчий орган Вінницької міської ради, на який покладено обов`язок здійснювати захист прав та інтересів дітей, зокрема звертатися до суду з позовами про позбавлення батьківських прав на захистит прав та інтересів дітей.

4.Відзив на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу у визначений судом строк від інших учасників справи до апеляційного суду не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Розгляд справи в апеляційній інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, ця справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 4, ч. 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

6.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону не відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Служба у справах дітей Вінницької міської ради не має процесуальної дієздатності на звернення до суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав, а тому суд вважав, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ч. 2 ст. 4 ЦПК України).

У випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах (ч. 1 ст. 56 ЦПК України).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з преамбулою Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (ст. 1 Закону № 280/97-ВР).

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 Закону № 280/97-ВР).

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18 Закону № 280/97-ВР).

У Главі 2 ст. 1 Закону № 280/97-ВР містяться норми щодо повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Так, зокрема, згідно з п.п. 4 п. «б» ч. 1 ст. 34 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належить вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону № 280/97-ВР до повноважень виконавчих органів міських (за винятком міст районного значення) рад щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян належить утворення служб у справах дітей та спостережної, спрямування їх діяльності.

Крім того, правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку визначає Закон України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» (далі Закон № 20/95-ВР).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 20/95-ВР служби у справах дітей мають право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах.

Зміст наведених вище норм ЦК України, СК України, ЦПК України у поєднанні з нормами Закону № 280/97-ВР та Закону № 20/95-ВР дають підстави вважати, що створені органами місцевого самоврядування (сільськими, селищними, міськими, районними у містах радами) служби у справах дітей є виконавчими органами відповідних рад й наділені відповідними повноваженнями у сфері соціального захисту населення, забезпечення законності та охорони прав, свобод та інтересів громадян, зокрема, правом звертатися до суду з позовами про позбавлення батьківських прав.

Підтвердженням цього висновку є, зокрема, зміст пунктів 1.1, 6.1.20 Положення про службу у справах дітей Вінницької міської ради, у редакції, яка затверджена рішенням Вінницької міської ради від 27.05.2022 № 11056, згідно з якими Служба у справах дітей Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради яка звертатись до суду з позовами про позбавлення батьківських прав або відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, які не виконують батьківських обов`язків, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Отже, Служба у справах дітей Вінницької міської ради є виконавчим органом міської ради, органом опіки та піклування, юридичною особою та наділена правом звернення до суду з позовами про позбавлення батьківських прав.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми права та дійшов помилкового висновку, що Служба у справах дітей Вінницької міської ради не являється органом опіки та піклування та через ключову норму ст. 165 СК України не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Такий помилковий висновок суду потягнув неправильне застосування п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та безпідставне повернення позовної заяви позивачу.

Україна як учасниця Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Nunes Dias v. Portugal» від 10.04.2003).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»від 28.10.1998).

7.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги позивача є обґрунтованими.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, оскаржуване судове рішення (ухвала Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2023) підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Служби у справах дітей Вінницької міської ради задовольнити.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 14.03.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник