Справа № 527/3079/23
провадження 2/527/113/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судових засідань Бородіної Д.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який подано представником адвокатом Губиною Анною Юріївною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду,-

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2024 року адвокат Губина А.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17 жовтня 2022 року поліцейським СРПП ВП№1 КРУП ст.с-нт. поліції ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_2 було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №347104, про те що 17.10.22 року на а/д ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія.

Також вказала, що постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року у справі № 527/2781/22, яка набрала законної сили 23.12.2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначила, що внаслідок незаконних дій вказаних поліцейських СРПП ВП№1 КРУП ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_2 незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності (за ч.1 ст.130 КУпАП), чим заподіяно йому моральних страждань, які полягали у переживаннях щодо розголосу вказаних фактів за місцем його проживання, у зв`язку з побоюванням громадського осуду. Під час складання протоколу в якості свідків було залучено двоє односельців, які потім в селі розповіли, що ОСОБА_2 наркоман та в нього забрали права. Він протягом всього часу поки йшов суд, пояснював односельцям, яких зустрічав, що сталось, чому він не винуватий, але це дуже емоційно його пригнічувало, бо хтось співчував, а хтось посміхався і казав, що за права можеш забути, та він дуже важко переносив такі розмови і потім довго не міг відійти від хвилювань. Окрім цього, він знаходився у постійному стресі через можливе позбавлення права щодо керування транспортним засобом судом, не міг жити звичайним життям, перебував у напрузі і пригніченому нервовому стані, змушений був доводити свою невинуватість, що завдавало йому моральних та душевних страждань. Також змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката, що додатково потребувало і витрачання власного часу і грошових коштів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник вказала, що розмір заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди позивач оцінює у суму 50000,00 грн., це сума, яка необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які позивач отримав внаслідок незаконних дій поліцейських, які принизили його честь і гідність, а також відновити його психічний та психологічний стан.

Також вказала, що ОСОБА_5 незаконними діями відповідача було завдано і матеріальну шкоду, яка полягає у понесенні ним витрат на правову допомогу адвоката у сумі 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

15.12.2023 року на адресу суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення ніяким чином не вплинуло на життєві зв`язки позивача та відповідачем не було заподіяно йому фізичного чи психологічного впливу, що могли призвести до негативних наслідків морального характеру. Також, до позивача не було застосовано жодного адміністративного стягнення, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожним з притягненням особи до адміністративної відповідальності. Крім того, представник вказав, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту оприбуткування адвокатом отриманої від позивача суми гонорару та зважаючи на складність справи вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. є завищеною. Отже, позивачем не доведено наявність завданої йому моральної шкоди, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

04.01.2024 року на адресу суду від відповідача - Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що на підтвердження факту порушення права позивача, а саме у яких розмірах він зазнав моральної шкоди, ним не було надано жодних доказів. Крім того, не надано належних доказів для стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, прохали відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_6 та представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

У судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України - Кобеляцька М.А. підтримала пояснення надані у відзиві на позовну заяву та прохала відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347104 від 17 жовтня 2022 року вказано, що 17.10.2022 року о 12 год. 10 хв. на а/д ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія (а.с.13).

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року у справі №3/527/1259/22, яка набрала законної сили 23.12.2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.14-15).

Так, оцінюючи можливість реалізації позивачем свого права на відшкодування моральної шкоди, внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, варто звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Варто наголосити, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року, яка набрала законної сили 23.12.2022 року, має для суду преюдиційне значення. Із її змісту встановлено порушення прав ОСОБА_2 та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, який в першу чергу породжений неправомірними діями уповноваженої особи ГУНП в Полтавській області.

Таким чином, будучи незаконно притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, (складання стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, збирання доказів, які не можуть вважатись належними та допустимими, безпідставне обвинувачення позивача у вчиненні діянь, яких він не вчиняв), ОСОБА_2 , відповідно до вказаних нормативно правових актів, підтверджених усталеною судовою практикою, має право на відшкодування моральної шкоди.

Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав ОСОБА_2 суд враховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи УНП в Полтавькій області, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції, які в свою чергу не перевіривши достовірність обставин, тривалий час продовжували обвинувачувати його у вказаних діяннях. Близько двох місяців після ініціювання провадження, ОСОБА_2 перебував під обвинуваченням та не міг отримати ефективного захисту та розгляду справи. Соціальні зв`язки позивача також зазнали негативних змін. Окрім того, позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, що призвело до пригнічення психологічного стану ОСОБА_2 . Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди.

Окремо, суд звертає увагу на позицію представника ГУНП в Полтаській області, який не визнає позовні вимоги ОСОБА_2 , незважаючи на існування судового рішення, яким встановлено неправомірність дій працівників поліції. Всупереч Конституційним та галузевим принципам про обов`язковість судового рішення, представник відповідача фактично не визнає викладені у рішенні Глобинського районного суду Полтавської області факти та обставини, продовжує наголошувати, що дії працівників поліції не визнавались незаконними та протиправними, чим ставить під сумнів законність обов`язкового до виконання та такого, що вступило в законну силу, судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн. буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога ОСОБА_2 надавалась адвокатом Губиною А.Ю. на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордеру від 17.11.2023 року серії ВІ №1163202, договору про надання правової допомоги №4 від 04.09.2023 року (а.с.19, 20, 22,).

За надання правничої допомоги ОСОБА_2 сплатив адвокату Губині А.Ю. 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 17.11.2023 року за виконану адвокатом роботу (а.с.23) згідно з актом виконаних робіт від 17.11.2023 року (а.с.16).

Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України матеріали справи не містять.

Таким чином, за рахунок Державного бюджету України підлягають компенсації на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат за надання адвокатом Губиною А.Ю. правничої допомоги.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат у рахунок завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн., понесеної останнім на оплату правової допомоги у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки дані витрати не є матеріальними збитками в розумінні Закону, а є витратами за надану адвокатом правничу допомогу на представництво інтересів у зв`язку з притягненням ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 , який подано представником адвокатом Губиною Анною Юріївною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 5000 грн.

Судові витрати на сплату судового збору компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Представник позивача: Губина Анна Юріївна (місце знаходження: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ).

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місце знаходження: 36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, буд.83), Державна казначейська служба України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6).

Суддя Ю. М. Свістєльнік