Справа № 161/4789/24
Провадження № 2-о/161/221/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Крупінської С.С.,

з участю секретаря судового засідання Федорової В.М.

заявниці ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день її смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день її смерті.

Заява обґрунтована тим, що після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10617 га, призначеної для будівництва та обслуговування цього ж будинку. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ківерцівської райдержнотконтори 14.02.2006 року, яким заповів все належне йому майно їй та братові ОСОБА_3 , однак спадщину за заповітом вони не прийняли. Зазначає, що із спадкодавцем у спадковому будинку на день його смерті постійно проживала їхня мати ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті матері є вона та ОСОБА_3 . Вказує, що через поважний вік та стан здоров`я матері вона постійно з нею проживала протягом останніх трьох років до дня її смерті, здійснювала її поховання та здійснює догляд за її могилою. Також продовжує користуватись житловим будинком та земельними ділянками. Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Палецької І.О. для оформлення спадкових прав, остання їй відмовила у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного просить встановити факт її постійного проживання на день смерті спадкодавця в одному житловому будинку разом з ОСОБА_5 .

Заявниця ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали заяву, просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просив заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З оглянутого в судовому засіданні паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 6), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що заявниця ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Звірів Теремнівського району Волинської області, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

26.09.1981 року після укладення шлюбу з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 22.12.2009 року (а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10617 га, призначеної для будівництва та обслуговування цього ж будинку, що підтверджується актом приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального жилого будинку та державними актами на право приватної власності (а.с. 17,20-22)

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Горбатюком В.М. за Р. № 2-155, за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, яке буде належати йому на день його смерті і на яке він буде мати право за законом, заповів в рівних частинах дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Після смерті батька ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина та їхня матір ОСОБА_5 шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Палецької І.Ю., яка повідомила їй, що ОСОБА_1 пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.26).

Із нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 за Р. № 471 від 17.08.2023 року вбачається, що останній пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому немає наміру звертатися в судові органи для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, тому його слід вважати таким, що відмовився від спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ствердив, що його сестра ОСОБА_1 постійно проживала з матір`ю протягом трьох років, а саме з 2018 року до дня її смерті, а також на день її смерті, так як за віком і за станом здоров`я, матір потребувала постійного стороннього догляду. Дані обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.25).

Таким чином, метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що на підставі частин 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Слід зазначити, що в своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця саме по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті останнього залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за заповітом.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки заявниця, протягом останніх трьох років, а саме з 2018 року постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшло своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.05.2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська