Справа № 489/1687/24
Номер провадження 2/489/1098/24
Ухвала

20 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною,

встановив:

В березні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Татарінова В.П. звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 23.15.2005 № 40/28 та протоколу проведення аукціону з продажу права оренди, яке належить міській раді, від 17.09.2017 за № З-ПО-13 передано йому в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 90 кв.м. Між Миколаївською міською радою та відповідачем 01.04.2008 укладеного договір оренди землі, зареєстрований у Миколаївській міській раді 14.05.2008 за № 5659 та у Миколаївській регіональні філії ДП «Центр ДЗК» 14.05.2008 за № 263. Умовами вказаного договору передбачено, що після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Вказані положення кореспондуються також умовам ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції станом на момент укладення договору). При цьому орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. У разі, якщо орендар продовжує користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається продовженим на тих саме умовах. Позивач зазначає про те, що на початку січня 2023 року йому було виконано хірургічну операцію з заміни стегна в державі Ізраїль. В післяопераційний період позивач проходив відновлення в лікарні у вказаній державі. Позивач повинен був звернутись до Миколаївської міської ради із заявою про поновлення договору оренди землі у строк до 14.02.2023, проте оскільки у вказаний період він перебував за кордоном на лікуванні, подати таке звернення у вказаний строк не було можливим. 01.06.2023, одразу після повернення до України, позивач подав до Миколаївської міської ради заяву про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки, до якої було долучено проект додаткової угоди. До цього часу відповіді на вказану заяву ОСОБА_1 не отримав. При цьому позивач зазначає, що оскільки Миколаївська міська рада протягом одного місяця після закінчення договору оренди не направила йому лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а позивач продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та виконувати інші умови договору, цей договір, на його переконання, вважається поновленим.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.04.2008, зареєстрованого у Миколаївській міській раді 14.05.2008 за № 5659 та у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 14.05.2008 за № 63, укладеною в запропонованій ним редакції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

29.03.2024 від представника відповідача Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він спростовує твердження позивача та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Також 17.04.2024 на адресу суду від представника відповідача Миколаївської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що заявлені позовні вимоги мають розглядатись господарським судом за правилами господарського судочинства. В обґрунтування заяви посилався на те, що спірна земельна ділянка передавалась позивачу ОСОБА_1 в оренду для розміщення зупинкового комплексу. Загальна площа земельної ділянки 90 кв.м., з якої 45 кв.м. землі комерційного використання. Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 19.04.2010 зареєстровано як фізичну особу - підприємця. На переконання представника відповідача, наведене свідчить про те, що орендована земельна ділянка використовується ОСОБА_1 з метою ведення господарської діяльності.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі; проти клопотання Миколаївської міської ради про закриття провадження у справі заперечували, оскільки вважали його необґрунтованим та безпідставним.

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього надійшла за ява про розгляд справи за його відсутності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

У поданому до суду в порядку цивільного судочинства позові ОСОБА_1 просив визнати додаткову угоду з Миколаївською міською радою укладеною в запропонованій ним редакції.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, що встановлений законом або договором, чи іншим способом, що є ефективним та не суперечить закону.

Відповідно до ч 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема , справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі представник Миколаївської міської ради посилається на те, що 19.04.2010 ОСОБА_1 набув статус фізичної особи підприємця (доказів на підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи не долучено), та орендовану земельну ділянку використовує для господарської діяльності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі 01.04.2008 було укладено між Миколаївською міською радою та фізичною особою ОСОБА_1 . Крім того, згідно Протоколу № З-ПО-13 від 14.09.2007 з продажу права оренди земельної ділянки встановлено, що переможцем аукціону був саме фізична особа ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, правовідносини з приводу оренди земельної ділянки на момент укладення договору виникли саме між Миколаївською міською радою та ОСОБА_1 як фізичною особою.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання представника Миколаївської міської ради про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є безпідставним, необґрунтованим та в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача Миколаївської міської ради про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1416/.

Повний текст ухвали складено 20.05.2024.

Суддя Г.А. Микульшина