Справа № 645/1612/24
Провадження № 2/645/1196/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Селіверстової Д.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кіслової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

26.03.2024 р. ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з майна, яке належало за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови №47090011 виданої 27.04.2015 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний племінник позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме 16/45 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/5 частина належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_1 , 1/15 частини квартири він прийняв у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_5 , 4/45 частки квартири він прийняв у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 дідуся ОСОБА_6 , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцями, однак не оформив своїх спадкових прав. Представник позивача вказала, що мати позивача ОСОБА_7 є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті онука - ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 28/45 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 16/45 часток належали онуку ОСОБА_4 . Тобто до складу спадкового майна померлої ОСОБА_7 входить спадкове майно її онука ОСОБА_4 . Представник зазначила, що позивач є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом після смерті матері. Позивач вчасно, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину після смерті матері. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з запитом щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак державним нотаріусом 4 ХМДНК 13.03.2024 р. було надано відповідь про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру до зняття арешту. Відповідь мотивована тим, що перевіркою відсутності арешту шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на все нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_4 накладено арешт на підставі постанови №47090011, виданої 27.04.2015 року Фрунзенським відділом ДВС ХМУЮ. З відповіді Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові СМУ МЮ вбачається, що за результатами перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження, що обліковується у відділі встановлено, що на примусовому виконанні перебувало ВП №47090011 по виконавчому листу, виданому Фрунзенським районним судом м. Харкова №1/645/1255/15 від 16.02.2015 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3399,00 грн. 13.03.2015 р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. В ході примусового виконання винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження №47090011 завершено в 2016 році. Сторона позивача посилалась на те, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на оформлення майна у зв`язку з наявністю арешту. За наведених вище обставин, підстави подальшого існування зазначеного обтяження відсутні.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду у загальному порядку з викликом у судове засідання сторін по справі.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кіслова О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний племінник позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.07.2020 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне ОСОБА_4 на праві власності нерухоме майно, а саме 16/45 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/5 частина належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_1 , 1/15 частини квартири ОСОБА_4 прийняв у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_5 , 4/45 частки квартири ОСОБА_4 прийняв у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 дідуся - ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 є матір`ю позивача та єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті онука - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 20.06.2023 р.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, що складається з 28/45 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 16/45 часток належали її онуку ОСОБА_4 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №362183547 від 17.01.2024, на все нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_4 накладено арешт на підставі постанови №47090011, виданої 27.04.2015 року Фрунзенським відділом ДВС ХМУЮ.

З відповіді Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові СМУ МЮ від 08.02.2024 №13715 вбачається, що за результатами перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження, що обліковується у відділі встановлено, що на примусовому виконанні перебувало ВП №47090011 по виконавчому листу, виданому Фрунзенським районним судом м. Харкова №1/645/1255/15 від 16.02.2015 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3399,00 грн. 13.03.2015 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. В ході примусового виконання винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження №47090011 завершено в 2016 році.

Як вбачається з відповіді Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 13.03.2024 р, після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина, що складається з: 28/45 часток квартири АДРЕСА_2 , з яких: 1/5 частка належала спадкодавцю особисто, 1/15 частка належала дочці спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої була її мати - ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав, 16/45 часток належали онуку спадкодавця - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його баба - ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. Тобто, до складу спадкового майна померлої ОСОБА_7 входить спадкове майно її онука - ОСОБА_4 . Перевіркою відсутності арешту шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на все нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_4 накладено арешт на підставі постанови №47090011, виданої 27.04.2015 року Фрунзенським відділом ДВС ХМУЮ. У зв`язку з викладеним, нотаріус призупинив видачу свідоцтва про смерть на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 до зняття арешту.

Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №61609183, відкрите 23.03.2020 року завершено.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У цій справі, позивач є спадкоємцем за законом і накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає йому користуватись, володіти та розпоряджатись належним йому майном.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Статтею 41 Конституції України та статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Отже, враховуючи обставини, які стали підставою для арешту нерухомого майна, яке на тепер належить позивачу в порядку спадкування за законом, відсутні, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 206, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка за життя належала померлому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови №47090011, виданої 27.04.2015 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_3 ;

третя особа - Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), адреса: м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14.

Повний текст судового рішення складено 17.04.2024 року.

Суддя Г. С. Шевченко