Справа № 182/3898/23
Провадження № 2/0182/1084/2024
03.05.2024 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пушкарьов Олексій Олексійович до Товариства з обмеженою відповідальності «Платінум Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Пімахова Діна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
09.08.2023 року ОСОБА_2 , якій діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом та просив суд визнати виконавчий напис від 03.02.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №1456, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко (Буждиганчук) Є.Ю. щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8277,57 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Платінум Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.
Свої вимоги мотивує наступним.
03.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко (Буждиганчук) Є.Ю. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1456, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПЛАТИНУМ ФІНАНС» коштів в сумі 8277,57 грн., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору №500097827 від 08.04.2008.
05.10.2021 року на підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Києва Пімаховою Діною Вікторівною розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67028895 від 05.10.2021.
Вважають дії відповідача незаконними, необґрунтованими з тих підстав, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм законодавства, він не відповідає вимогам закону, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 14.08.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 14.01.2022 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення,відповідачем отримано увалу суду про відкриття провадження у справі 24.10.2023 року (а.с.49). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко (Буждиганчук) Є.Ю. отримала увалу суду про відкриття провадження у справі 31.10.2023 року (а.с.62).
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Пімахова Д.В. отримала увалу суду про відкриття провадження у справі 20.10.2023 року (а.с.48).
08.11.2023 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненко Є.Ю. надійшли належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис (а.с.51-61).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний Договір №500097827 від 08.04.2008 року (а.с.56).
03.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис за №1456 щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 8277,57 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №500097827 від 08.04.2008 року укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». 30.09.2009 року, згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012 року, укладеному між ТОВ «кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором №500097827 від 08.04.2008 року з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0109/2020 від 01.09.2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором№500097827 від 08.04.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Платинум Фінанс». Стягнення заборгованості проводилося за період з 10.09.2008 року по 20.01.2021 року. Загальна сума заборгованості в розмірі 8277,57 грн. (а.с.16).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімаховою Д.В. від 05.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67028895 з виконання виконавчого напису №1456 від 03.02.2021 року, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості в розмірі 8277,57 грн. (а.с.10).
Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній.
Наданий нотаріусу договір з позивачем, на підставі якого було видано оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, не посвідчено нотаріально, а отже стягнення заборгованості за ним не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Таким чином матеріали не містять належних та допустимих доказів, що спірний виконавчий напис №1456 від 03.02.2021 року було видано на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості.
Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Цивільним процесуальним кодексом України визначено види судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Згідно змісту позовної заяви, попередній розрахунок судових витрат позивача 2500,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано ордер на надання правничої (правової допомоги) від 31.07.2023 року (а.с.25), копію Акту-прийому передачі наданих послуг допомоги від 28.07.2023 року, згідно якого загальна сума гонорару надання правової допомоги склала 6000,00 грн. (а.с.22), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЗП № 002368, виданого 12.09.2019 року (а.с.24), копію Договору № 28-07-23/1 про надання правової допомоги від 28.07.2023 року (а.с.18-21).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.
Також, суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, та критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати Грязєвої ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 6000,00 гривень, оскільки саме ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі.
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1610,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,141,206,263-265, 268 ЦПК, Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пушкарьов Олексій Олексійович до Товариства з обмеженою відповідальності «Платінум Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Пімахова Діна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати виконавчий напис від 03.02.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1456, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко (Буждиганчук) Євдокією Юріївною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» грошових коштів у сумі 8277,57 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №500097827 від 08.04.2008 року, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.)
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1610 грн. 40 коп. (одна тисяча шістсот десять грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева