Справа № 194/293/24
Номер провадження № 2/194/290/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.,

з участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що у січні 2024 року з програми ДІЯ йому стало відомо про наявність постанови приватного виконавця Клітченко О.А. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого напису № 1601 вчиненого 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. Вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимогу від відповідача про погашення заборгованості він не отримував, з відповідачем жодного кредитного договору не укладав, жодної вимоги про погашення заборгованості чи претензії щодо дострокового припинення кредитного договору він не отримував. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису прийняв документи, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, наявності у стягувача права вимоги, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просить визнати виконачий напис № 1601 від 02 серпня 2019 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 80058,74 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» детальний розрахунок заборгованості у сумі 80058,74 грн. стягнення якої проводиться за період з 29 січня 2019 року по 23 липня 2019 року помісячно з посиланням на пункти кредитного договору, завірену нотаріусом копію кредитного договору згідно якого було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 1601 від 02 серпня 2019 року, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення та докази її отримання позивачем, докази правонаступництва.

Ухвала суду від 23 лютого 2024 року ТОВ «Вердикт Капітал» виконана частково, а саме надано суду докази правонаступництва. Будь-яких клопотань представник відповідача не заявляв.

Так, судом встановлено, що 24 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 0103/051951-ZP, строк дії кредитного договору (364) 365 днів, зі сплатою відсотків, та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1601, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0103/051951-ZP від 24 лютого 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнуто заборгованість за період з 29 січня 2019 року по 23 липня 2019 року в сумі 80058,74 грн., з яких 22215,17 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 45092,76 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 12750,81 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

На підставі виконавчого напису № 1601 від 02 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. 03 вересня 2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4.

28 січня 2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Веста» перейшли права та обов`язки за кредитними договорами, в тому числі і за поточним рахунком № НОМЕР_1 , боржник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 67307,93 грн.

29 січня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права та обов`язки за кредитними договорами, в тому числі і за поточним рахунком № НОМЕР_1 , боржник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 67307,93 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис.

Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 591/3779/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 511/2748/17.

Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Так, представником відповідача ухвала суду від 23 лютого 2024 року про витребування доказіввиконана частково, та надано суду документи правонаступництва. Натомість, представник відповідача не просив суд витребувати будь які докази у сторін по справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, у зв`язку з чим, останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20).

Заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками нарахована за період з 29 січня 2019 року по 23 липня 2019 року, тоді як у кредитному договорі № 0103/051951-ZP від 24 лютого 2013 рокузазначено, що строк дії кредитного договору (364) 365 днів, що є незрозумілим в розумінні ст. 1050 ЦК України.

Так, ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Судом встановлено, що період за який нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «Вердикт Капітал» перевищує строк дії кредитного договору.

Окрім того, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з кредитного договору № 0103/051951-ZP від 24 лютого 2013 рокубанк надав позичальнику грошові кошти строком на (364) 365 днів.

Будь-яких умов про збільшення строку позовної давності вище зазначений кредитний договір не передбачає.

Натомість, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №1601 від 02 серпня 2019 року, тобто після спливу стоку загальної позовної давності.

За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в матеріалах справи відсутні докази того, чи було направлено відповідачем позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі з дотриманням строків давності заборгованості, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання до суду позовної заяви та 605,60 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 223, 258, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1601 вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення 80058,74 грн. та 650,00 грн. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ вул. Кудрявський узвіз буд. 5-б, , п/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа Банк», МФО 300346).

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ вул. Кудрявський узвіз буд. 5-б, , п/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа Банк», МФО 300346) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання до суду позовної заяви, та 605,60 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2024 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін