20.03.2024
справа № 642/552/24
провадження № 4-с/642/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бородіної О.В., за участю секретаря Брус М.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків, в режимі відеоконференції, цивільну справу за скаргою адвоката Гіль Євгена Вікторовича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 на дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, інші учасники -боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, адвокат Гіль Євген Вікторович, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якої просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халєєва Тараса Володимировича , прийняту у формі повідомлення від 02.01.2024 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у виконавчому, провадженні № 73697360 та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа від 06.12.2023 про стягнення коштів у сумі 260 035 (двісті шістдесят тисяч тридцять п`ять) гривень 60 копійок; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халєєва Тараса Володимировича, прийняту у формі повідомлення від 02.01.2024 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у виконавчому провадженні № 73697841 та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа від 06.12.2023 про стягнення коштів у сумі 13 459 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки.

Мотивуючи свої вимоги заявник зазначив, що листом від 20.12.2023 №Г-23 та листом від 20.12.2023 №Г-24 представником позивача (стягувача) на адресу Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надіслано дублікати виконавчих листів із заявами про примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 260 035 (двісті шістдесят тисяч тридцять п`ять) гривень 60 копійок, та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат в розмірі 13 459 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійок.

02.01.2024 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халєєвим Тарасом Володимировичем винесено постанову, прийняту у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у виконавчому провадженні № 73697360. Повідомлення мотивоване тим, що заява про примусове виконання не містить адреси місця проживання боржника на території Холодногірського району міста Харкова.

А також, 02.01.2024 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халєєвим Тарасом Володимировичем винесено постанову, прийняту у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у виконавчому провадженні № 73697841. Повідомлення мотивоване тим, що заява про примусове виконання не містить адреси місця проживання боржника на території Холодногірського району міста Харкова

Заявник вважає вказані постанови державного виконавця протиправними та такими, що підлягають скасуванню із одночасним зобов`язанням державного виконавця відкрити виконавчі провадження та приступити до примусового виконання виконавчих листів, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з зазначеною скаргою.

Від державного виконавця подано відзив на скаргу, у якій просив відмовити у задоволенні скарги посилаючись на наступне.

02.01.2024 в провадження державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Халєєва Тараса Володимировича надійшли заяви адвоката Гіль Євгена Вікторовича про примусове виконання дублікатів виконавчих листів виданих Ленінським районним судом м. Харкова по справі 643/12313/20 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

02.01.2024 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Халєєвим Тарасом Володимировичем, керуючись п.10 частини 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в/п №73697360, №73697841, копії разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача рекомендованим листом що підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта» за № 054.

Вищезазначені повідомлення мотивовані тим, що згідно Інструкції з організації нового виконання рішень у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця. Заява про примусове виконання рішення не містила адреси місця проживання боржника на територїї Холодногірського району м. Харкова. Отже, керуючись п. 10, частини 4 , ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв`язку з тим що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання.

Вказує на те, що у поданих на виконання виконавчих документах боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до території обслуговування Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Проте, адвокат Гіль Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 в заявах про примусове виконання рішення від 20.12.2023р., зазначив, що згідно з відомостями органу реєстрації, встановленими ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 (режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/93396691), останнім місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 є Холодногірський район міста Харкова, однак всупереч п.3 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» не додав дану ухвалу до заяви про примусове виконання рішення.

Крім того, адвокат Гіль Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 під час пред`явлення виконавчих документів до виконання, мав би додати до заяви про примусове виконання рішення документи який підтверджує, що станом момент пред`явлення (або хоча б на початок 2024 року) виконавчого документа до виконання місцезнаходженням боржника є територія Холодногірського району міста Харкова, оскільки ухвала Московського районного суду м. Харкова містить відомості трирічної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до п.3 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

Відповідно п. 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За результатом дослідження наданих доказів та виконавчого документу, виконавець приймає одне з рішень: про відкриття виконавчого провадження відповідно до статті 26 Закону У країни "Про виконавче провадження" або про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження ".

У зв`язку з тим, що представник стягувача не надав належних підтверджень мешкання боржника на території Холодногірського району м. Харкова, а адреса зазначена у виконавчих документа ( АДРЕСА_1 ) відноситься до територіальної підвідомчості Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, державний виконавець Халєєв Т.В. прийнявши рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того зазначають, що повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у порядку п.10 ч.4 ст. Закону України «Про виконавче провадження», жодним чином не впливає і не порушує права стягувача як сторони у виконавчому провадженні. Вважають, що стягувачем безпідставно подано скаргу до суду першої інстанції, оскільки захистити свої начебто порушені права він може повторно пред`явивши виконавчий документ до виконання належним чином оформивши заяву про примусове виконання рішення або пред`явити його за територіальною підвідомчістю до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Заявник у своїй скарзі не навів жодних обґрунтувань щодо того які саме права заявника були порушені державним виконавцем та не надав до суду жодних доказів таких порушень.

Заявник в судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги скарги.

В судовому засідання представник Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції проти задоволення скарги заперечував з підстав зазначених у відзиві.

Боржник ОСОБА_2 до судового засідання не прибув. Про розгляд скарги повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб- сайті суду.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника та державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 13 ЦПК України регламентує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідност. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1ст.81ЦПК України передбачено,щокожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право на звернення із скаргою до суду передбаченост. 447 ЦПК України. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців закріплено пункту 9 частини 1статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Так судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.04.2021 позовні вимоги задоволено частково, та розірвано договір купівлі- продажу від 04.04.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 260 035 грн. 60 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат в розмірі 13 459 грн. 84 коп..

На виконання вказаних судових рішень Ленінським районним судом м. Харкова 06.12.2023 року видано дублікати виконавчих листів.

Згідно дублікатів виконавчих листів, копії яких долучено до матеріалів скарги, адреса боржника ОСОБА_2 вказана - АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмової заяви від 20.12.2023 № Г-23 та заяви від 20.12.2023 № Г-24 адвоката Гіль Євгена Вікторовича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 , дублікати виконавчих листів були подані на виконання до Холодногірсько-Новобаварського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халєєвим Тарасом Володимировичем 02.01.2024 винесені повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10. ч. 4 ст. 4 ЗУ «про виконавче провадження», так як виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання. Боржник згідно виконавчого листа проживає за адресою АДРЕСА_1 , що не відноситься до території обслуговування Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно доч.1ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частина 4 ст.4 ЗаконуУкраїни «Провиконавче провадження» регламентує, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно достатті 26цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 3 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

З огляду на викладене стягувач, звертаючись до виконавця із заявою про примусове виконання рішення має довести обставини знаходження боржника, або його майна на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, якщо така адреса відрізняється від тієї що вказана у виконавчому документі.

Натомість, при поданні до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчих документів на виконання стягувачем (його представником) не було надано доказів проживання боржника у Холодногірському районі м. Харкова, адже у виконавчих листах вказана адреса місця проживання боржника, що відноситься до Салтівського району м. Харкова.

Прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними у частині 2 статт і 24 Закону України "Про виконавче провадження", до яких законодавець відносить: (1) місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, (2) місцезнаходження боржника - юридичної особи, (3) місцезнаходження майна боржника.

Отже, зі змісту норм закону, зокрема частин 1 та 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" вбачається, що виконавець (державний / приватний) має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване:

-для державного виконавця у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби.

Як вбачається с повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.01.2024, державним виконавцем конкретизовано підстави повернення виконавчих документів без виконання, а саме на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону україни «Про виконавче провадження».

У зв`язку з тим, що представник стягувача не надав належних підтверджень мешкання боржника на території Холодногірського району м. Харкова, а адреса зазначена у виконавчих документа ( АДРЕСА_1 ) відноситься до територіальної підвідомчості Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, державний виконавець Халєєв Т.В. прийнявши рішення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у порядку п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», жодним чином не впливає і не порушує права стягувача як сторони у виконавчому провадженні.

Саме по собі повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у порядку п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», жодним чином не впливає на права стягувача, оскільки у разі повторного пред явлення виконавчого документа до виконання за територіальною підвідомчістю та належним чином оформивши заяву про примусове виконання рішення, виконавче провадження повинно буде розпочате.

Так стягувач, або його представник можуть повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові належним чином оформивши заяву про примусове виконання рішення, а саме надати докази місця проживання боржника у Холодногірському районі, або пред`явити його за територіальною підвідомчістю до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, за адресою проживання боржника зазначеною у виконавчих листах.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що під час розгляду скарги встановлено, що оскаржувані рішення державним виконавцем прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, судом не встановлено порушення прав стягувача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 268, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 20.03.2024 року.

Суддя О.В. Бородіна