Провадження № 4-с/202/2/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі

судді Доценко С.І.,

при секретарі Тарасовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Від представника боржника , яка звернулась зі скаргою, і представника стягувача надійшли заяви про розгляд скарги в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, як зареєстрованого користувача у системі ВКЗ з використанням електронного підпису.

Згідно зі статтею 212 Цивільного процесуального кодексу у судовому засіданні можна брати участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Розглядаючи заяви, суд виходить із наступного.

Предметом розгляду є скарга на дії державного виконавця.

Сторони розгляду обмінялись письмовими заявами щодо суті скарги, подали докази, які вважали за потрібне

Розгляд неодноразово відкладався за заявою представника стягувача .

Представник стягувача мав достатньо часу для надання письмових заяв по суті скарги .

Участь осіб при розгляді скарги не є обов`язковою.

При таких обставинах, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, тому що Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська має найбільше навантаження в Дніпропетровській області, обмежену кількість залів судових засідань, обладнаних системою ВКЗ для фіксації відео конференції за допомогою технічних засобів відео - та звукозапису та дотриманням при цьому вимог щодо інформаційної безпеки відео конференції.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв,на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання ,і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Така ж позиція висвітлена, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.11.2006 (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND.

Керуючись ст.212 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_2 та представника стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Вегера А.С. про розгляд скарги на дії державного виконавця в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. І. Доценко