КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3641/2024
справа №756/1589/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Руденка Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У лютому 2023 року ПрАТ "СК "УНІКА" звернулось до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2018 року між ПрАТ "СК "УНІКА" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Hyundai Tucson.

05 січня 2019 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобіля Mercedes, яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Hyndai Tucson, що був застрахований ПрАТ "СК "УНІКА" за договором добровільного страхування наземного транспорту №011062/4605/0000049.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року №756/5582/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на підставі пункту 7 статті 247, статті 38 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Вказує, що згідно звіту про оцінку КТЗ № 01-27/02 від 27 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 794 023,10 грн, а ринкова вартість 823 990,52 грн. Враховуючи незначну різницю між ринковою вартістю та вартістю відновлювального ремонту позивачем прийняте рішення про недоцільність ремонту та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №00285053 від 13 березня 2019 року та умов Договору страхування №011062/4605/0000049, розмір страхового відшкодування склав - 410 867,12 грн, яке ПрАТ «СК «УНІКА» сплатило потерпілій особі.

Сума страхового відшкодування у розмірі 410 867,12 гривень розрахована таким чином: 850 000,00 гривень (страхова сума) - 37 632,88 гривень (знецінення за період дії договору страхування) - 8 500,00 гривень (безумовна франшиза) - 393 000,00 гривень (вартість залишків).

Вказана сума сплачена позивачем таким чином: 398 287,12 гривень сплачено грошовими коштами застрахованій особі; 12 580,00 гривень проведено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі статті 601 ЦК України.

Вказує, що ПрАТ «СК «УНІКА» вказує, що до нього перейшло право вимоги на отримання від особи відповідальної за завдані збитки компенсації матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка мала місце 05 січня 2019 року в м. Київ.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "УНІКА" 410 867,12 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова Компанія «Уніка» в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 410 867,12 гривень та витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 163,01 гривні.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Руденко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не надано оцінки щодо допустимості як доказу "Отчет об оценке КТС №01-21/02", відповідності його до законодавства України та нормативно-правовим актам України, що регулюють питання оцінки колісних транспортних засобів.

Позивачем подано докази російською мовою. Разом з цим, законодавством встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Звертає увагу, що частиною 1 статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється українською мовою.

"Отчет об оценке КТС №01-27/02" не містить акту огляду транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , що ставить під сумнів питання чи взагалі огляд було проведено.

Вказує, що у "Отчет об оценке КТС №01-27/02" відсутнє попередження експерта/оцінювача про кримінальну відповідальність при його виготовленні, що не відповідає пункту 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Наведені обставин свідчать про те, що "Отчет об оценке КТС №01-27/02" є неналежним та не допустимим доказом у цивільній справі.

Звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції в тій частині, що позивачем сплачено страхове відшкодування у сумі 410 867,12 гривень, оскільки згідно платіжного доручення №076004 ПрАТ "СК "УНІКА"" перерахувало страхове відшкодування у сумі 398 287,12 гривень.

Вказує, що попередній розмір судових витрат, які відповідач очікує понести у суді апеляційної інстанції становить 48 966,71 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути судові витрати.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив із положень статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та визнав позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

Суд зазначив, що представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог, при цьому твердження представника відповідача про неналежність наданого позивачем звіту не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Установлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.14-15).

20 вересня 2018 року між ПрАТ "СК "УНІКА" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №011062/4605/0000049 від 20 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 1.1.6 страхова сума транспортного засобу, яка є дійсною вартістю ТЗ на момент укладення договору визначена у розмірі 850 000,00 гривень.

Строк дії договору від 27 вересня 2018 року до 26 вересня 2019 року.

Пунктом 1.2.8 договору визначено порядок сплати страхового платежу: до 26 вересня 2018 року 12 580,00 гривень; до 26 березня 2019 року 12 580,00 гривень.

08 січня 2019 року ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "УНІКА" подано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 12).

На підставі наказу №00285053 від 13 березня 2019 року вирішено виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 410 867,12 гривень таким чином:

398 287,12 гривень - шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Страхувальника;

12 580,00 гривень - в рахунок погашення не сплаченої частини страхового відшкодування (а.с. 18).

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на підставі статей 38, 247 пункту 7 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою суду установлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП не була застрахована (а.с.33-40).

Відповідно до даних зобов`язуючої пропозиції сайту Audatex, найвищою пропозицією за транспортний засіб Hyundai Tucson у пошкодженому стані 393 000,00 гривень (а.с. 44).

Відповідно до даних висновку звіту про оцінку КТЗ №01-27/02 від 27 лютого 2019 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу на дату оцінки становить 794 023,10 гривень. Ринкова вартість колісного транспортного засобу на дату оцінку становить 823 990,52 гривень. Вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу на дату оцінки становить 794 023,10 гривень (а.с.19-26).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин1-2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

На підтвердження розміру завданого збитку позивачем надано "Отчет об оценке КТС №01-27/02" (мовою оригіналу).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині, що "Отчет об оценке КТС №01-27/02" є неналежним доказом, оскільки складено не державною мовою, скаржник посилається на положення Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" та Закону України "Про засади державної мовної політики".

Апеляційний суд зазначає, що Закон України "Про засади державної мовної політики", на який посилається скаржник, втратив чинність, як такий, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) на підставі рішення Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28 лютого 2018 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у частині 6 статті 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 статті 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною 1 статті 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

"Отчет об оценке КТС №01-27/02", наданий позивачем на підтвердження розміру позовних вимог, є зрозумілим, містить належні дані для встановлення обставин справи, відтак підстав для визнання його неналежним доказом в цій частині колегія суддів не убачає.

В суді першої інстанції представником відповідача не надано заперечень щодо цього доказу у зв`язку із викладенням його російською мовою, натомість представником відповідача неналежність цього доказу мотивовано іншими обставинами, що дає підстави для висновку про те, що стороні відповідача зміст документа цілком зрозуміло.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що "Отчет об оценке КТС №01-27/02" не містить акту огляду транспортного засобу, колегія суддів вказує про таке.

Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Із змісту "Отчета об оценке КТС №01-27/02" убачається, що такий містить розділ "Ідектифікація та огляд дорожнього транспортного засобу". У цьому розділі зазначено, що 16 січня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 у світлу пору доби при природньому освітленні у присутності власника колісного транспортного засобу проведено огляд. Обсяг та характер пошкоджень відображено в акті огляду транспортного засобу, огляд КТЗ проводився оцінювачем ОСОБА_3 .

Відповідачем не надано доказів на спростування наведених у вказаному звіті даних, обґрунтованих клопотань про витребування та дослідження акту огляду транспортного засобу не заявлялось, відтак апеляційний суд відхиляє такі доводи.

Доводи апеляційної скарги в про те, що при виготовленні "Отчет об оценке КТС №01-27/02" відсутнє попередження експерта/оцінювача про кримінальну відповідальність, колегія суддів відхиляє та зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

В обґрунтування вказаного доводу скаржник посилається на положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу від 26 грудня 2012 року №1950/5).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Наданий позивачем "Отчет об оценке КТС №01-27/02" за своєю природою та з урахуванням наведених норм не є висновком експерта, до якого установлено вимогу про попередження експерта/оцінювача, а є письмовим доказом, що оцінюється судом відповідно до статті 89 ЦПК України.

Посилання скаржника на пункт 4.12 Інструкції колегія суддів відхиляє, оскільки таким установлено вимоги до висновку експерта, проте наданий позивачем "Отчет об оценке КТС №01-27/02" не є таким.

Доводи апеляційної скарги в частині суми фактично виплаченого страхового відшкодування апеляційний суд відхиляє, оскільки згідно даних страхового акту №00285053 сума страхового відшкодування склала 410 867,12 грн. Згідно умов договору страхування строк сплати другої частини страхового платежу в сумі 12580 грн не настав, відтак потерпілій особі на цю суму зменшено виплату.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Руденка Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 06 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова