Справа № 229/2404/24
Провадження № 2/229/1170/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дружківська міська військова адміністрація, Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дружківська міська військова адміністрація, Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивач ОСОБА_1 з 2008 року по 2020 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_4 , про що 24 березня 2020 року у Дружківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено відповідний актовий запис № 132, при реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів її матері, тобто відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Весь цей час подружжя мешкало разом, та виховував дочку, вона називає позивача батьком, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.

В березні 2020 року рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради №135 опікуном доньки позивача ОСОБА_4 призначена її бабуся, мати померлої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В квітні 2022 року позивач з донькою евакуювались до с. Коробчине Новоукраїнського району, Кіровоградської області, де він працює та мешкають разом, за однією адресою.

В березні 2023 року відповідач надала згоду на спільне проживання позивача з дочкою, відвідування медичних, лікувальних та інших закладів, загальноосвітніх інших навчальних закладів для забезпечення життя, здоров?я, навчання розвитку дитини у супроводі позивача.

У зв`язку з цим, просить суд визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дружківка, Донецької області РНОКПП НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Дружківка, Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , (Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 132 від 27.02.21), та зобов?язати Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Дружківка, Краматорського району, Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №132) зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище батька дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », та прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження, у зв`язку з чим призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, до початку підготовчого судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, 25 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, розгляд справи просила проводити без її участі.

Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у підготовче судове засідання не з`явився, про дату час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не надходило.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи вимогу про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини суд виходив з такого:

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.

За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 народила доньку ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 27 лютого 2021 року Дружківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , актовий запис №132.(а.с.6)

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №167.(а.с.9)

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 19.02.2020 №54 малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини-сироти.(а.с.13)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 27.03.2020 №135 на неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено опіку, їх опікуном призначено ОСОБА_2 .(а.с.14)

Згідно з заяви №339 ОСОБА_2 діючи як опікун надала згоду на спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , відвідування медичних, лікувальних та інших закладів, загальноосвітніх інших навчальних закладів для забезпечення життя, здоров?я, навчання розвитку дитини у супроводі ОСОБА_1 .(а.с.16)

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Крім того, п. 2.13.1 та 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Оскільки відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, відносить сплату судового збору в розмір 1212,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 24), при цьому позивач не заявляє вимогу про відшкодування йому витрат на оплату судового збору, у зв`язку з чим суд вважає за можливе судові витрати по справі залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 16, 76-81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дружківська міська військова адміністрація, Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дружківка, Донецької області РНОКПП НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Дружківка, Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 132 від 27.02.21).

Зобов?язати Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Дружківка, Краматорського району, Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №132) зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище батька дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », та прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.О. Худіна