Справа № 211/156/24
Провадження № 2/211/1061/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

розглянувши в м. Кривий Ріг за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який є представником неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Аварійно-рятувальна мобільна служба рятування на воді" Криворізької міської ради про відшкодування шкоди завданої здоров`ю,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , який є представником неповнолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Аварійно-рятувальна мобільна служба рятування на воді" Криворізької міської ради про відшкодування шкоди завданої здоров`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.07.2023 року приблизно о 15.30 год. на Рятувальній станції, що знаходиться на території парку імені Федора Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вкусила собака, яка належить КП «Аварійно- рятувальна мобільна служба рятування на воді» Криворізької міської ради.

Після укусу син одразу направився за допомогою до родичів, та ввечері звернулися до травмпункту КНП "Криворізька міська лікарня №3" КМР, де йому було надано першу невідкладну медичну допомогу.

08.07.2023 року вони звернулися за антирабічною допомогою до КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР, та після огляду лікаря-травматолога були госпіталізовані з діагнозом захворювання: вкушена рана н/3 правої гомілки, середньої тяжкості, кат. С.

З 08.07.23 по 15.07.23 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячій травматології, та отримав антирабічну вакцину.

Дати щеплення: «0» вакцина 08.07.23, «3» 11.07.23, «7» 15.07.23, «14» 22.07.23, «28» 05.08.23.

16.07.2023 року він подав заяву про кримінальне правопорушення та іншу подію до

поліції з приводу отриманої сином травми.

Щодо самої події, його син з друзями відпочивав на березі річки біля Рятувальної станції на території парку імені Федора Мершавцева.

У малолітньої дитини, яка була у воді віднесло надувний матрац, і його син вирішив попливти за ним аби допомогти.

Пропливши річкою, зрозумів, що самостійно допомогти не має змоги, звернув до пірсу.

На пірсі ніяких обмежувальних знаків не було. Піднявшись на пірс кликав на допомогу, однак ніхто не відгукнувся і не вийшов. Повертаючись назад до річки раптово зі спини наскочила собака світло-рудого кольору, розміром приблизно 50 см, та вкусила за гомілку правої ноги.

Після укусу з`явився чоловік, який забрав собаку, сказав що він рятівник, і щоб син не переживав, собака здорова. Надати першу допомогу на станції не було змоги, у зв`язку з відсутністю медикаментів та бинтів.

14.08.2023 за результатами розгляду звернення, Криворізьким РУП ГУНП в Дніпропетровській області надано відповідь за його заявою, що у вищевказаній події відсутній будь-який склад адміністративного чи кримінального правопорушення. З громадянином ОСОБА_3 , начальником рятувальної станції було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення злочинів та правопорушень. Матеріали списано до справи.

Незважаючи на це, відшкодувати завдану майнову і моральну шкоду КП «Аварійно- рятувальна мобільна служба рятування на воді» КМР відмовляється. Він змушений звернутися до суду.

Внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано матеріальну шкоду, так як він має інвалідність III групи , пересувається за допомогою палички, до лікарні добиратися далеко та не зручно, при цьому часу зовсім після роботи не було, тому користувалися особистим транспортом і яку він оцінюю в 8599,90 грн. , але ця сума складається з витрат : на поїздки автомобілем у сумі 4229,90грн. ( це не тільки поїздки до лікарні , а і по всім інстанціям продуктів харчування за дієтою ( посилене харчування ) у розмірі 4370,00 грн. та моральну шкоду, яку я оцінюю в 7000,00 грн., яка полягає й тому, що його син крім фізичного болю та страждань, переніс також моральні страждання, так як пережив сильний стрес.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов.16.02.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до листа Криворізького управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області за фактом вказаного звернення від 15.08.2023 №45/5-3060 було встановлено, що позивач самовільно зайшов на територію охоронюваного об`єкту, а саме рятувальної станції №1 у парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Станція була огороджена парканом з табличкою «Вхід на територію заборонено», в результаті чого отримав укус від собаки. Фактів кримінального чи іншого правопорушення органами поліції м. Кривого Рогу встановлено не було.

На думку Відповідача, у його власних діях відсутні будь-які факти порушення законодавства, внаслідок яких особа, в інтересах якої діє Позивач, зазнала фізичні ушкодження, оскільки Відповідачем правомірно виконувались його статутні завдання, вимоги щодо охорони увіреного йому майна способом, не забороненим чинним законодавством, домашня тварина також утримується належним чином та у спосіб, визначений законом. Висновки Криворізького управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області встановлюють відсутність порушення вимог законодавства про кримінальну та адміністративну відповідальність.

А отже, Позивачем не у достатній мірі доведено факт протиправності дій Відповідача та наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та наслідками, що можуть мати наслідком за собою відшкодування майнової та моральної шкоди.

28.02.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Згідно відповіді вважають позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач надав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, однак суд вважає, що дане клопотання не підлягає розгляду, так, як при відкритті провадження 11.01.2024 року судом було розгляну клопотання щодо розгляду справи без виклику сторін. Оскільки відсутні причини, які б перешкоджали розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 07.07.2023 року приблизно о 15.30 год. на Рятувальній станції, що знаходиться на території парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу неповнолітнього ОСОБА_2 вкусила собака, яка належить КП «Аварійно-рятувальній мобільній службі рятування на воді» Криворізької міської ради, що не заперечується сторонами.

08.07.2023 ОСОБА_2 звернувся за антирабічною медичною допомогою, та отримав висновок лікаря-травматолога про отримання вкушеної ради н/3 правої гомілки, середньої тяжкості, кат.С. ( а.с. 12).

Із 08.07.2023 по 15.07.2023 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячій травматології ( а.с. 13-15).

За наслідком вказаної події 16.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до органів поліції із заявою про кримінальне правопорушення та іншу подію з приводу отриманої травми ( а.с. 19).

Згідно довідки начальника Криворізького РУП ГУНП в Деніпропетровській області про результати розгляду звернення ОСОБА_1 , було встановлено, що 16.07.2023 до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, шо 07.07.202.3 року в парку «Маршавцева» сина заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вкусила собака на території рятувальної станції.

Під час проведення перевірки за викладеними у заяві фактами, було встановлено, що син заявника, через пірс, самовільно зайшов на територію рятувальної станції № у яка розташована в парку «ім. Федора Маршавцева» в Центрально-Міському районі у м. Кривому Розі. Станція була огороджена парканом з табличками «Вхід на територію заборонено», в результаті його отримав укус від собаки.

Було опитано громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що 07.07.2023 року, вона бачила, як невідома особа, залізши через пірс, зайшла на територію рятувальної станції. ОСОБА_4 , говорила невідомій особі, що на території рятувальної станції знаходиться собака. Останній проігнорував це.

Таким чином, у вищевказаній події відсутній будь-який склад адміністративного чи кримінального правопорушення. З громадянином ОСОБА_3 , начальником рятувальної станції № 1, було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення злочинів і а правопорушень. Розгляд за даним фактом припинено, матеріали списано до справи ( а.с. 22).

Факт самовільного проникнення та територію підприємства Позивачем не заперечується, зі змісту позовної заяви не запеерчується.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 3 статті 78 Господарського кодексу України (далі - ГК) майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

На виконання вказаних положень за п. 3.2.6 Статуту Комунального підприємства "Аварійно-рятувальна мобільна служба рятування на воді" Криворізької міської ради від 2020 року, затвердженого Наказом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 07.05.2020 № 75-ум підприємство зобов`язане забезпечувати цільове використання майна та виділених коштів ( а.с. 42-46).

Вимоги щодо раціонального використання та охорони майна Відповідача додатково уточнені договором про господарче відання майном територіальної громади міста від 20.12.2019 за п.4.2 якого користувач зобов`язаний забезпечувати збереження, ефективне використання, поліпшення майна, не допускати його знищення чи псування.

Саме із цією метою надання допомоги у охороні комунального майна на території рятувальної станції №1 у парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально- Міському районі м. Кривого Рогу проживає домашній собака на прізвисько « ОСОБА_5 ».

Собака регулярно отримує ветеринарну допомогу відповідно до статті 10 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» - за інформацією Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» від 02.10.2023 №473/1 собака був вакцинований від сказу антирабічною вакциною Рабістар у 2023 році ( а.с. 50).

Собака утримується на вказаній території на прив`язі, що підтверджується як поясненнями працівника підприємства щодо обставин подій 16.07.2023, так і поясненнями свідків події ( 51). Такий вид утримання також відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону за якою дозволяється утримувати домашніх тварин - юридичними особами: для охорони - в обладнаних приміщеннях або на прив`язі.

На території рятувальної станції №1 у парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на паркані розміщено таблички із попередженням про наявність сторожової собаки. Про наявність на території собаки рятувальної станції №1 у парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу також було повідомлено ОСОБА_2 ще до моменту самовільного проникнення на територію гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надавала пояснення за фактом звернення Позивача до правоохоронних органів ( а.с. 22).

В свою чергу, передумови проникнення на територію рятувальної станції №1 у парку ім. Ф. Мершавцева в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу - факт купання у водоймі, свідчать як раз про неправомірну поведінку самого Позивача, оскільки ОСОБА_2 , є неповнолітнім, знаходився без нагляду дорослих. Крім того, відповідно до рішенням комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних сіитуацій при виконкому Центрально-Міської ради від 30.05.2023 було встановлено заборону на купання у місцях масового відпочинку (парку ім. Ф. Мершавцева).

Про вказані факти населення оповіщено шляхом наявності великої кількості повідомлень у медіа ( а.с. 54).

Відповідно ж до статті 1166 ЦК - на яку посилається Позивач у своїй позовній заяві, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий ; протиправність дій того, хто завдав шкоду.

За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом; причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла.

Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат; вина, того, хто завдав шкоду.

При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи та зміст можна зробити висновок, що саме протиправні дії Позивача та особи, в інтересах якої заявлений позов стали передумовою для виникнення події від 07.07.2023. Оскільки саме між фактами купання у місці масового відпочинку під час дії заборони та проникнення на закриту територію комунального підприємства існує прямий причинно-наслідковий зв`язок із наслідками у вигляді настання ушкоджень здоров`ю.

Відповідно ж до статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Умови необхідні для компенсації моральної шкоди додатково визначено Постановою КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20. Так, відповідно до вказаного висновку зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи слід зробити висновок, що саме протиправні дії Позивача та особи, в інтересах якої заявлений позов стали передумовою для виникнення події від 07.07.2023. Оскільки саме між фактами купання у місці масового відпочинку під час дії заборони та проникнення на закриту територію комунального підприємства існує прямий причинно-наслідковий зв`язок із наслідками у вигляді настання ушкоджень здоров`ю.

В діях відповідача відсутні будь-які факти порушення законодавства, внаслідок яких особа, в інтересах якої діє Позивач, зазнала фізичні ушкодження, оскільки Відповідачем правомірно виконувались його статутні завдання, вимоги щодо охорони увіреного йому майна способом, не забороненим чинним законодавством, домашня тварина також утримується належним чином та у спосіб, визначений законом. Висновки Криворізького управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області встановлюють відсутність порушення вимог законодавства про кримінальну та адміністративну відповідальність.

Позивачем не у достатній мірі доведено факт протиправності дій Відповідача та наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та наслідками, що можуть мати наслідком за собою відшкодування майнової та моральної шкоди, що є підставою для відмови від позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору а також те, що у задоволенні даного позову відмовлено повністю, судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , який є представником неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Аварійно-рятувальна мобільна служба рятування на воді" Криворізької міської ради про відшкодування шкоди завданої здоров`ю відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н. О. Сарат