Справа № 346/6791/23
Провадження № 2-п/346/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Вербіщук О.Д.,

представника відповідачки адвоката Голіней Л.Д.,

представника позивача адвоката Соколишин Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Голіней Лілії Дмитрівни як представника відповідача про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухваленого 13.03.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Коломийської міської ради Івано-Франківської області, служба у справах дітей Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, орган опіки та піклування цієї селищної ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

13.03.2024 року вказаним судом ухвалено заочне рішення, яким позбавлено відповідачку батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.04.2024 року вказана представник відповідача звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначає, що копія цього рішення була надіслана судом в додаток "Дія" 26.03.2024 року. Однак, копія даного рішення отримана особисто відповідачкою лише 02.04.2024 року, у зв`язку із чим наявні підстави відповідно до правил ч.2 ст.284 ЦПК України для поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд цього рішення.

Підставами для скасування заочного рішення представник відповідачки вказує те, що остання не була належним чином повідомлена про дати проведення судових засідань, оскільки не отримувала жодних документів із суду, зокрема, ні копій позовної заяви з додатками, ні ухвал чи судових повісток про виклики до суду. Із цих причин вона не подала відзиву на позов.

При цьому слід врахувати, що хоча місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , однак, вона фактичного проживає в с. Драбівці Золотоніського району Черкаської області.

Крім того, сторона відповідачки не погоджується з твердженнями позивача про те, що спільний син сторін проживав з відповідачкою, проте, так склалися обставини, що остання не мала змоги самостійно виховувати сина, а тому запропонувала позивачу, щоб вказаний син прожив з ним, оскільки їй потрібно пройти курс лікування.

Відповідачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 23.09.2019 року по 26.09.2019 року з діагнозом: об?ємний процес головного мозку. Гідроцефалія.

В подальшому відповідачка перебувала на лікуванні у 2020, 2022, 2023 роках. Враховуючи стан здоров?я відповідачки, їй було важко турбуватися про двох дітей, а тому вона не заперечувала щоб вказаний син проживав з батьком.

Представник відповідачки стверджує, що остання намагалася підтримувати зв?язок із вказаним сином по можливості, інколи купувала йому подарунки, одяг, велосипед, телефон (у 2023 році). Крім того, вона постійно ОСОБА_4 сина з днем народження, по можливості приїжджала до нього. Фотографії у соціальних мережах відповідачки свідчать про те, що мати любить свого сина. Із даних фото також вбачається що і мати, і її старший син спілкуються із її сином ОСОБА_5 (фото синів від 07.10.2023 року), мама з синами (фото від 06.10.2022 року, фото від 20.08.2022 року, 05.03.2022 року, 15.01.2022 року, 25.08.2021 року, 24.08.2021 року, 2.08.2021 року, 05.12.2021 року, 23.12.2021 року).

Більшість коментарів до цих фото виражає материнське хороше відношення до синів: «синочки мої», «моє щастя». Також відповідачка як мати старалася передавати необхідні речі для сина на прізвище позивача поштою. Відповідачка попросила допомоги у позивача лише у 2019 році, тобто тоді, коли їй призначили операцію, оскільки вона не мала змоги залишити двох дітей.

Коли відповідачка пройшла курс реабілітації, вона приїхала по вказаного сина, але дізналась про рішення суду, згідно з яким місце проживання вказаного сина визначено з позивачем.

Знаючи про свій тяжкий стан здоров?я, та про довгий курс реабілітації, остання не оспорювала рішення і вирішила, що дійсно проживання сина з батьком буде відповідати інтересам дитини.

Останнім часом відповідачка не могла навідати вказаного сина з тих причин, що позивач чинив перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідачка звернулась з усним зверненням у службу у справах дітей Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області з питань встановити їй час для побачень з сином, проте, їй відповіли що жодних заяв у неї приймати не будуть.

Відповідачка не відмовляється від виконання своїх материнських обов?язків, а, навпаки, бажає спілкуватися із сином. Тому твердження позивача про те, що відповідачка нехтує своїми батьківськими обов?язками не відповідають дійсності. Позивач, користуючись тим, що відповідачка хворіє та знаходиться в безвихідній ситуації, фактично позбавив спільного сина сторін матері, спілкування з нею, що не відповідає найкращим інтересам дитини. При цьому позивач фактично не займається вихованням сина, так як перебуває в лавах ЗСУ, ця дитина проживає в сім?ї матері позивача.

На підставі наведеного представник відповідача просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, вказане рішення скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник відповідачки в судовому засіданні вимоги викладені у вказаній заяві підтримала.

Представник позивача, адвокат Соколишина Л.Б. в судовому засіданні заперечила проти вказаної заяви з підстав, викладених у заяві від 30.04.2024 року. У цій заяві представник відповідачки вказує на те, що останній не було відомо про час, дату та місце розгляду справи, оскільки вона не проживає за зареєстрованим місцем проживання, там проживають її батьки відповідачки, яким відомо де проживає їх дочка. Відповідачці було достовірно відомо, що позивач має намір звернутися з позовом про позбавлення її батьківських прав, оскільки перед зверненням до суду з відповідним позовом вказаною службою у справах дітей комісійно, з участю інших представників, зокрема, органу місцевого самоврядування, проведено перевірку умов проживання відповідачки та складено за результатами виїзду за фактичним місцем проживання відповідачки акт умов проживання останньої. Крім того, про обізнаність відповідачки про розгляд справи у суді свідчить її переписка з позивачем у чаті застосунку "Viber", скріншот якої долучено до клопотання. Так, зі змісту цієї переписки між сторонами вбачається, що станом на 02.12.2023 року відповідачці було відомо про розгляд даної справи у суді, про що вона прямо зазначає: «Про суд хочеш розповісти? Знаю. Застаріла інфа». Вказане свідчить, що відповідачка була обізнана про розгляд справи, належним чином повідомлялася судом судові засідання про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, вона мала можливість брати участь у розгляді справи, однак, свідомо цього не робила,

Крім того, відповідачка у заяві про перегляд заочного рішення послалася на наявність захворювання, що перешкоджало їй брати участь у вихованні сина та долучила фотокартки з соціальної мережі "Фейсбук", на яких вона зображена із сином сторін ОСОБА_5 . Вказані фотокартки є за 2021 рік та кілька фотокарток за 2022 рік, що ще раз підтверджує неналежну участь матері у вихованні вказаного сина, який проживає на відстані всього за 5 км від неї. Крім того, наявність кількох фотокарток під час коротких зустрічей з дитиною не свідчить про належну участь матері у житті дитини.

Сторона позивача також зазначає, що відповідачка не оскаржувала рішення вказаної служби у справах дітей про визначення місця проживання дитини з батьком, відповідачка не здійснювала жодних відвідувань дошкільного закладу, в якому займається дитина, медичного пункту, де лікується, за потреби, дитина. Вказане підтверджено доказами, долученими до позову, та показаннями свідків у суді. Вказане свідчить, що відвідування дитини кілька разів на рік, а у 2023 році - лише один раз на день народження, свідчить про свідоме самоусунення відповідачки від виховання дитини.

Вказані докази не спростовують вимог позивача про позбавлення батьківських прав відповідачки та докази, долучені позивачем до позову, згідно з якими у відповідачки не створені умови проживання для дитини у будинку, де проживає відповідачка, вона не відвідує дитину у дошкільному та медичному закладах, а відвідування один раз на рік у 2023 році не є тим необхідним піклуванням матері, яке потрібне дитині.

Тому представник позивача просить у задоволенні даної заяви відмовити.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.03.2024 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено вищевказане заочне рішення (а.с.79-84).

Згідно з положеннями частин 2-4 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачці за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) надсилалися судові виклики в судові засідання, призначені на 23.01.2024 року та 13.03.2024 року, який повернувся до суду з відміткою про повернення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а. с. 54, 70, 87).

За цією ж адресою відповідачці надсилалася і копія заочного рішення, однак, фактично відповідачці не вручена ця копія із вище вказаної причини (а.с.85, 87).

Відповідно до письмової зави відповідачки від 01.04.2024 року вона фактично отримала копію оскаржуваного заочного рішення 02.04.2024 року (а.с.86).

Відповідно до положень ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки розглядувана заява про перегляд заочного рішення сформована в системі «Електронний суд» 18.04.2024 року, то строк на подання цієї заяви слід поновити , враховуючи що відповідачка фактично отримала копію оскаржуваного заочного рішення 02.04.2024 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, у своїй заяві представник відповідачки не вказує достатніх доказів, що мали б істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, суд не вважає такими доказами долучені фото матеріали від 07.10.2023 року, 06.10.2022 року, 20.08.2022 року, 05.03.2022 року, 15.01.2022 року, 25.08.2021 року, 24.08.2021 року, 02.08.2021 року, 05.12.2021 року, 23.12.2021 року, адже вони не спростовують вище вказаних доводів сторони позивача про обставини як підстави для задоволення позовних вимог.

Тому в задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.127, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

заяву адвоката Голіней Лілії Дмитрівни як представника відповідачки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.03.2024 року, яким позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Табаки Болградського району Одеської області, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , громадянку України, батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 12 від 12.10.2017 року), залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали. .

Суддя: Калинюк О. П.