Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1895/23
Провадження № 2/494/61/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/1895/23 за позовом ОСОБА_1 до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2023 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

У своїй заяві позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлової квартири АДРЕСА_1 . Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, все своє життя проживали спільно як подружжя. На час смерті матері, батько ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом з матір`ю за однією адресою, після її смерті він фактично прийняв спадщину, хоча не оформив спадкові права, оскільки не заявляв про відмову від неї. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . До смерті батька, ОСОБА_1 проживав разом з ним та доглядав його, поніс витрати на поховання. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадкових справ, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на вищевказану квартиру, так як в матеріалах спадкової справи відсутнє свідоцтво про шлюб між померлими батьками, яке було втрачено, знайти або поновити ОСОБА_1 не має можливості. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з цим позовом та просить задовольнити його.

05.04.2024 року від позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем дружиною ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, а також визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 (а.с.105-107).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 13.05.2024 року.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та витребувано матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , від Суворовської державної нотаріальної контори м. Одеси.

24.10.2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи.

Ухвалою суду від 21.11.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання 29.04.2024 року позивач або його представник не з`явилися, одночасно 29.04.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.109).

Представник відповідача у судове засідання 29.04.2024 року не з`явився, 25.04.2024 року подав до суду клопотання в якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, а також просить розглядати справу без його участі (а.с.108).

За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, вивчивши спадкову справу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено: «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2021 року померла ОСОБА_2 (а.с.5)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.06.2022 року помер ОСОБА_3 (а.с.4).

За умовами ст. 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).

Згідно до ст. 1222 ЦК України. спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Із роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані та проживали до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області від 07.08.2023 року №829 та №830 (а.с.19-20).

Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання батька та матері заявника на час відкриття спадщини необхідно йому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем дружиною ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Докази, які підтверджують належність вищевказаного нерухомого майна померлому ОСОБА_3 є свідоцтво про право власності на житло від 11.12.1997 року, розпорядження органу приватизації від 11.12.1997 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.08.2009 року (а.с.7-9).

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру за законом є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на картиру за законом, яка належала померлому.

Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями 12, 13, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із спадкодавцем - дружиною ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_3 )

Відповідач: Раухівська селищна рада Березівського району Одеської області (вул. Е.Кравця 14, смт Раухівка Березівського району Одеської області, ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.05.2024 року.

Суддя І.А. Римар