Справа № 203/5149/23
Провадження № 2/0203/240/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Колесніченко О.В., розглянувши у спрощеному порядку у письмовому провадженні в м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3»,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивач, ОСББ «Шнеєрсона 3» (, м. Дніпро), пред`явило через суд позов до ОСОБА_1 на предмет стягнення з останньої заборгованості з оплати внесків на утримання спільного майна. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та у зазначеному будинку утворено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3». Позивач здійснює управління, утримання і використання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку, на фінансування чого співвласниками, а у визначених випадках - орендарями та наймачами приміщень, сплачуються відповідні внески та платежі в розмірі, установленому загальними зборами позивача. Натомість, відповідачем установлені внески на утримання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку сплачуються нерегулярно, що призвело до утворення за період з 24 вересня 2019 року по 31 серпня 2023 року заборгованості в загальному розмірі 14 474,83 грн., що складається з наступного: 11 031,50 грн. основна заборгованість, 583,15 грн. 3 % річних, 2 860,18 грн. інфляційні втрати. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості в розмірі 14 474,83 грн., а також сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення цього позову в розмірі 2 684 грн.

Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 01 листопада 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що 19 червня 2016 року рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку створено юридичну особу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3» (далі ОСББ «Шнеєрсона 3», об`єднання), яке діє на підставі статуту, місцезнаходженням якого є адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).

29 червня 2016 року ОСББ «Шнеєрсона 3» зареєстровано як юридичну особу та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 11, 12-13).

Відповідно до п. 2 Статуту ОСББ «Шнеєрсона 3» метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, забезпечення дотримання співвласниками своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників об`єднання та працівників, крім оплати їхньої праці та нарахування єдиного соціального внеску. Об`єднання здійснює господарче забезпечення діяльності шляхом самозабезпечення, а суб`єктів господарювання залучає на договірних засадах. Завданням та предметом діяльності об`єднання, відповідно до його Статуту є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості, за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (а.с. 26-36).

З матеріалів справи встановлено та відповідачем не спростовано, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Отже, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 4 Статуту ОСББ «Шнеєрсона 3» сплата внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, та резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна, встановлюється пропорційно до загальної площі квартир та нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Згідно протоколу № 1 від 30 травня 2019 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , затверджено кошторис об`єднання та розмір внеску на утримання будинку для всіх квартир, незалежно від поверху, на якому вони розташовані: 3,50 грн. за 1 м2 (а.с. 14-15).

Відповідно до Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , від 30 січня 2020 року встановлено з травня 2020 року підвищення тарифу щомісячного внеску співвласників до 4,50 грн. за 1 м2 (а.с. 16-18).

Згідно протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , від 30 січня 2021 року було ухвалено з 01 травня 2021 року підвищити тариф щомісячного внеску співвласників до 5 грн. за 1 м2 (а.с. 19-21).

22 червня 2023 року позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про сплату заборгованості, проте вказана вимога відповідачем проігнорована (а.с. 37-42).

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно п. 5 та п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ст. 10 Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Згідно ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2020 року по справі № 910/6471/18 та у постанові Верховного Суду від 11.05.2018 року по справі № 922/3087/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.02.2018 № 910/13182/17 та від 22.02.2018 № 910/11312/17 при розгляді справ за позовами ОСББ про стягнення заборгованості по сплаті внесків, Верховний Суд зазначив про те, що обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до окладу витрат на управління багатоквартирним будинком та, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження заперечень проти позову, відповідачкою суду не надано.

Як видно з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, у відповідача утворилась заборгованість. Згідно акту звіряння, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, заборгованість відповідача за період з 24 вересня 2019 року по 31 серпня 2023 року зі сплати внесків становить 11 031,50 грн. (а.с. 39-40)

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку в розмірі 11 031,50 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)..

Так, воєнний стан введений на всій території України на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин того ж дня у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, що Указом Президента України продовжений до 13 травня 2024 року.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і до припинення чи скасування воєнного стану в Україні існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню інфляційні витрати за період з вересня 2019 року по січень 2022 року в розмірі 2 507,23 грн. та три відсотка річних за період з 24 вересня 2019 року по 24 лютого 2022 року включно в розмірі 477,95 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 494 від 18 вересня 2023 року. Враховуючи те, що задоволено 96,84 % позовних вимог (38 120,67 грн х 100% / 46 078,24 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2 599,18 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2 684 грн х 96,84% / 100%).

Керуючись ст.ст.3-5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3» (; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 3) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість по внескам та обов`язковим платежам за період з 24 вересня 2019 року по 31 серпня 2023 року в загальному розмірі 14 016,68 грн. (чотирнадцять тисяч шістнадцять гривень 68 коп.), з яких: 11 031,50 грн. - сума основного боргу, 477,95 грн. 3% річних, 2 507,23 грн. інфляційні втрати.

Стягнути на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шнеєрсона 3» (; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 3) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 2 599,18 грн. (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 18 коп.)

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене і підписане 07 травня 2024 року.

Суддя О.В. Колесніченко