Провадження № 2/357/1163/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини одноразово в розмірі 28 550,00 грн.

І. Позиція сторін у справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2008 по 23.01.2019 року, від якого сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. За судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду від 13.02.2019 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1 /4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що в зв`язку з скрутним матеріальним становищем вона не має повноцінної можливості в повній мірі забезпечити потреби свого сина. Відповідач проживає окремо, сплачує аліменти допускаючи заборгованість. Протягом 2023 року вона понесла витрати, пов`язані з лікуванням сина. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП КОР «Київської обласної дитячої лікарні №2» син має захворювання (діагноз): гостра виразка верхньої треті тіла шлунка, неасоційована з H.PYLORL гастродуоденопатія. ДРГ. Гіпербілірубінемія неуточненої етіології, а також відповідно до консультативного висновку Державної установи «Інституту педіатрії, акушерства і гінекології імені академіка О.М. Лук`янової Національної академії медичних наук України», діагноз дитини: виразкова хвороба шлунка, ремісія С-м Жильбера. Дефіцит вітаміну D. Хв. Шляттера. Відповідно виписки № 7966 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП КОР «Київської обласної дитячої лікарні №2» син В`ячеслав має захворювання (діагноз): остеохондропатія горбистості великогомілкових кісток (хвороба осгуд-Шляттера 2-3 ст). Синдром недиференційованої дисплазії сполучної тканини, дифузний зоб 1-2 ст. Гіпертиреоз? Гіпертиреоз? Гінекомастія пубертатного періоду. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні №1» дитині встановлено діагноз: повздовжня плоскостопість III ст. Хвороба Озгуд - Шляттера (легка форма), а отже потребує регулярних медичних обстежень, стаціонарного лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах, прийому дороговартісних ліків. Позивач зазначає, що на лікування сина, придбання ліків, проходження медичних обстежень, всього позивач витратила суму - в розмірі 28 550,00 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи позов вказує, що твердження позивачки щодо суми витрат які вона понесла пов`язані в зв`язку з лікуванням сина одноразово в сумі 28550 грн., є необґрунтованими, непідтвердженими допустимими та належними доказами, і тому не підлягають до задоволення. Відповідач приймав участь в додаткових витратах на лікування дитини в добровільному порядку, та на прохання позивачки здійснював оплату обстежень на загальну суму 4249,00 грн. Проте, позивачка безпідставно намагається переконати суд у здійсненні таких витрат саме нею. Також 26.09.2023 року, за проханням позивачки, відповідачем було здійснено перерахування коштів позивачці з цільовим призначенням «на лікування сина» в сумі 2000,84 грн., а 13.10.2023 року - в сумі 502,51 грн. Тобто, впродовж 2023 року відповідачем було здійснено додаткові витрати на лікування дитини на загальну суму 6752,35 грн., що спростовує доводи позивачки про те, що вона не має можливості в повній мірі забезпечити свого сина. Крім цього, позивачка безпідставно стверджує про заборгованість з аліментів, бо відповідно до відповіді № 32137 від 13.02.2023 року, ДВС повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Також відповідач вказав, що позивачкою надано підтверджуючі документи на здійснення додаткових витрат на утримання дитини лише на суму 3961,73 грн., які відповідачем визнаються, як додаткові витрати на утримання дитини, зумовлені його лікуванням, та, відповідно, половина яких (а саме 1981 грн.) має бути сплачена позивачці. У свою чергу, відповідач поніс додаткові витрати на утримання сина, зумовлені його лікуванням на загальну суму 6752,35 грн., а отже, свій обов`язок щодо додаткових витрат на утримання дитини виконав в повному обсязі, а тому просив в позові відмовити.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи (а.с. 37).

Представник відповідача адвокат Агудалічев О.О. 19.02.2024 року подав відзив на позов (а.с.43-47).

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Агудалічев О.О. не визнав позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 05.10.2010 року, актовий запис №1699 (а.с.9).

Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2019 року /справа №357/857/19, 2/357/1737/19/ (а.с.19) .

Встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, позивачем у справі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/008448631, 2023/008448784 (а.с.7,8).

Встановлено, що за судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2019 року по справі №357/860/19 2н/357/259/19, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.15).

Згідно відповіді Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.02.2024 року №32137, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.02.20224 року відсутня. (а.с.50).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП КОР «Київської обласної дитячої лікарні №2» виданої медичним директором ОСОБА_4 , вбачається, що в період з 25.04.2023 по 02.05.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні, з діагнозом: гостра виразка верхньої треті тіла шлунка, неасоційована з H.PYLORL гастродуоденопатія. ДРГ. Гіпербілірубінемія неуточненої етіології (а.с.18).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП КОР «Київської обласної дитячої лікарні №2» виданої медичним директором ОСОБА_4 , вбачається, що в період з 05.10.2023 по 20.10.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні, з діагнозом: остеохондропатія горбистості великогомілкових кісток (хвороба осгуд-Шляттера 2-3 ст). Синдром недиференційованої дисплазії сполучної тканини, дифузний зоб 1-2 ст. Гіпертиреоз? Гіпертиреоз? Гінекомастія пубертатного періоду (а.с.16,17).

Відповідно до консультативного висновку Державної установи «Інституту педіатрії, акушерства і гінекології імені академіка О.М. Лук`янової Національної академії медичних наук України», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз: виразкова хвороба шлунка, ремісія С-м Жильбера. Дефіцит вітаміну D. Хв. Шляттера (а.с.19).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні №1» дитині встановлено діагноз: повздовжня плоскостопість III ст. Хвороба Озгуд - Шляттера (легка форма) (а.с.20).

В підтвердження позовних вимог позивачем надано фіскальні чеки на купівлю ліків; замовлення та фіскальні чеки, товарні чеки; платіжні інструкції, акти виконаних робіт (а.с.12-30).

Відповідач в підтвердження своєї позиції надав до справи дві виписки з лабораторії «Сінево» (а.с. 56-59) та дві квитанції про перерахунок позивачці у вересні, жовтні 2023 року коштів з цільовим призначенням «на лікування сина» (а.с.60,61)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів і обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позов підлягає до часткового задоволення, оскільки, в даному випадку, суд враховує обставини, що мають істотне значення в даному спорі та суд вважає, що підпадають під ознаки додаткових витрат на дитину витрати на лікування. Надані стороною позивача докази в підтвердження стану здоров`я/діагноз дитини, свідчать про наявне хронічне захворювання у малолітнього ОСОБА_5 та потребу в лікуванні. Нормами ст. 185 СК України, передбачено, що особливими обставинами, які є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є хвороба дитини.

Позивач просить суд стягнути з відповідача всі понесені нею витрати на лікування сина, однак суд критично оцінює таку позицію позивачки, оскільки батьки є рівними в своїх зобов`язаннях щодо утримання дитини.

Крім того, в судовому засіданні позивачка погодилася із зауваженнями представника відповідача щодо деяких подвійно наданих квитанцій в підтвердження придбання ліків. Зокрема, позивачка просила стягнути за квитанціями в подвійному розмірі суми : 641 грн., 934 грн., 173 грн., 215 грн.

Крім того, судом встановлено, що відповідач, окрім аліментів, восени 2023 року направляв позивачці кошти саме на лікування сина, тобто добровільно ніс додаткові витрати на лікування дитини. Наведене підтверджено квитанціями на суми 2000 грн. і 502 грн. (а.с.60,61), а тому дані суми слід відняти від заявленої позивачкою суми витрат на лікування дитини.

При цьому, суд вважає не підтвердженими стороною відповідача витрати на медичне обстеження в лабораторії «Сінево» на суми 3245 грн. і 1004 грн., оскільки медичний заклад не зазначив ні прізвище обстежуваного, ні прізвище платника, відсутнє призначення такого дослідження та відповідачем не надано чеків чи виписок з картки при онлайн оплаті в підтвердження проведеної оплати 07.10.2023р. і 14.10.2023 р.

З огляду наведеного, судом встановлено, що починаючи з грудня 2022 р. і по листопад 2023 року позивач понесла витрати на лікування малолітнього сина ОСОБА_5 на суму 24085 грн. В підтвердження наведеного позивачкою надано: фіскальні чеки на купівлю ліків; призначення лікарів, виписки з медичної документації, замовлення, фіскальні чеки, товарні чеки; платіжні інструкції, акти виконаних робіт (а.с.12-30).

Загальна сума витрат, які були понесені позивачкою та підтверджені відповідними письмовими доказами та які можна віднести до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, за період з кінця 2022 року по листопад 2023 року становить 24085 грн. Тому, виходячи з рівності участі батьків в утриманні дитини, з відповідача підлягає стягненню половина цих витрат, що становить 12042,50 грн.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Позиція ВС у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Оскільки на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, то згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. (позов зареєстрований судом 23.11.2023 р.).

Керуючись ст.ст.180,181, 185 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 12042 грн. 50 коп. (дванадцять тисяч сорок дві гривні п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судові витрати в сумі 1073 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.03.2024 року

Суддя О. Я. Ярмола