Справа №295/8356/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Хробуста А.О.,

представника позивачів адвоката Омельчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сірача Володимира Сергійовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у справі за позовом представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Омельчука Миколи Миколайовича до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Керуюча Компанія» Домком-Житомир» про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває на розгляді справа №295/8356/23 за позовною заявою представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Омельчука Миколи Миколайовича до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Керуюча Компанія» Домком-Житомир» про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.12.2023 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , в межах суми позовних вимог 148 957,00 грн.

06.05.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сірача Володимира Сергійовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. В обґрунтування клопотання представник відповідача послався на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини та при спробі проведення реєстрації місця проживання сина отримав відмову у проведенні такої реєстрації у зв`язку з накладеним арештом на квартиру. При цьому, відсутність зареєстрованого місця проживання дитини перешкоджає його праву на відвідування дошкільного навчального закладу за територіальною ознакою, обмежує його конституційні права та суперечить його інтересам. Призначена ухвалою суду судова будівельно-технічна експертиза була проведена, що підтверджується висновком судового експерта від 01.02.2024 року. Також відповідачу на праві власності належить транспортний засіб, який має орієнтовну ринкову вартість 324-500 тис.грн. та може слугувати гарантією неухильного виконання прийнятого судом рішення. Посилаючись на адекватність заходів забезпечення позову, їх співрозмірність із позовними вимогами, збалансованість інтересів усіх учасників справи представник відповідача адвокат Сірач В.С. просить замінити заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.12.2023 року, а саме:

- скасувати накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;

- накласти заборону на відчуження транспортного засобу Nissan Rogue, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Представник відповідача адвокат Сірач В.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.

Разом з тим представник позивачів адвокат Омельчук М.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що протягом листопада-грудня 2023 року ОСОБА_1 вчинялись дії щодо продажу квартири, в якій він намагався зареєструвати дитину, при цьому доказів неможливості зареєструвати дитину стороною відповідача не надано. Судом ще не досліджувався висновок судового експерта від 01.02.2024 року. У свою чергу заміна заходу забезпечення позову дозволить відповідачу відчужити квартиру, що унеможливить проведення повторної експертизи стосовно встановлення причин залиття, а також може призвести до неможливості виконання рішення суду. Крім цього, на думку представника позивачів, вартість автомобіля повинна бути підтверджена висновком транспортно-товарознавчої експертизи, так як транспортний засіб міг бути пошкоджений. Адвокат додав, що до клопотання не додані докази на підтвердження того, що автомобіль не перебуває під іншими обтяженнями.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також у вигляді заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. За наслідками розгляду клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим постановляється ухвала.

Тлумачення положень частини першої статті 156 ЦПК України свідчить, що ЦПК України передбачає можливість заміни одного заходу забезпечення позову іншим, в тому числі здійснення заміни заходів забезпечення позову одного й того ж виду, перелік яких визначено в частині першій статті 150 ЦПК України, але щодо іншого майна.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Предметом спору у цій справі є стягнення майнової шкоди, завданої залиттям квартири, в сумі 148 957 грн., а також судових витрат.

З доданої до клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Nissan Rogue, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування підстав для заміни заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.12.2023 року, представник відповідача адвокат Сірач В.С. послався на те, що його довіритель є батьком малолітньої дитини та при спробі проведення реєстрації місця проживання сина отримав відмову у проведенні такої реєстрації у зв`язку з накладеним арештом на квартиру. Натомість всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України до клопотання не додано доказів такої відмови.

Також на підтвердження вимог клопотання представником відповідача не надано доказів дійсної ринкової вартості належного ОСОБА_1 автомобіля Nissan Rogue, р.н. НОМЕР_1 , а саме висновку експертного дослідження, складеного судовим експертом, або звіту про оцінку, виконаного оцінювачем (суб`єктом оціночної діяльності), що позбавляє суд можливості перевірити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачами вимогами. При цьому, наданий представником відповідача розрахунок вартості транспортного засобу Мінекономіки України стосується зовсім іншої моделі автомобіля, а саме Nissan Qashqai, а відомості з інтернет-порталу «AUTO.RIA» про середню ринкову вартість автомобіля марки Nissan Rogue не є доказом того, що автомобіль відповідача дійсно має таку вартість на час розгляду клопотання.

Суд пристає і на зауваження представника позивачів з приводу не надання відповідачем доказів відсутності обтяжень на належний йому транспортний засіб, оскільки наявність таких, зокрема вжитих у порядку кримінального процесуального законодавства, може призвести до потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, на переконання суду, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сірача Володимира Сергійовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 156, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов