УХВАЛА

07 травня 2024 року

м. Київ

справа № 216/1168/18

провадження № 61-5835ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 19 березня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КП ТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання своєї статутної мети КП ТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії в нежитлові приміщення № 4 та АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Свої договірні зобов`язання КП ТМ «Криворіжтепломережа» виконало, зокрема, постачання теплоносія протягом всього періоду, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», однак боржник у порушення статей 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, статей 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в повному обсязі оплату за отриману теплову енергію не робив, внаслідок чого його заборгованість за період з 11 лютого 2009 року по 25 березня 2017року за теплову енергію становить 86 226, 74 грн. та складається з вартості відпущеної теплової енергії нарахованої за період з 01 вересня 2008 року по 15 квітня 2009 року тариф за 1 Гкал 395грн (з ПДВ)(згідно рішення № 584 від 13 серпня 2008 року); з 16 квітня 2009 року до 31 грудня 2010 року тариф за 1 Гкал 605 грн. (з ПДВ) (згідно рішення № 110 від 08 квітня 2009 року); за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2011 року тариф за 1 Гкал. 662,58 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП України № 1844 від 14 грудня 2010 року) (для групи «інші споживачі»); постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 119 від 30 вересня 2011 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», що складає 954,05 грн за 1 Гкал (з ПДВ), постановою № 383 від 31 грудня 2013 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) КПТМ «Криворіжтепломережа», що складає 892,16 грн за 1 Гкал (з ПДВ) та постановою № 683 від 13 червня 2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) КПТМ «Криворіжтепломережа», що складає 1294,70 грн за 1 Гкал (з ПДВ), тариф за 1 Гкал 1 555,38 грн (з ПДВ) згідно постанови НКДРЕКП № 489 від 28 листопада 2014 року для потреб інших споживачів; тариф за 1 Гкал 2235,73 грн (з ПДВ) згідно постанови НКДРЕКП № 410 від 27 лютого 2015 року для потреб інших споживачів; за період з 01 березня 2015року по 31 березня 2015року тариф за 1 Гкал 2235,73 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 410 від 27лютого 2015 року для потреб інших споживачів); за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року тариф за 1 Гкал 1 924,87 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 1088 від 31 березня 2015 року для потреб інших споживачів); за період з 01 травня 2015 року по 31 жовтня 2015 року тариф за 1 Гкал 1 839,26 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 1438 від 30 квітня 2015 року для потреб інших споживачів).за період з 01 листопада 2015 року до 31 січня 2016 року тариф за 1 Гкал 1 771,62 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 2690 від 29 жовтня 2015 року для потреб інших споживачів); за період з 01 лютого 2016року по 31 серпня 2016 року тариф за 1 Гкал 1 703,53 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 54 від 28 січня 2016 року для потреб інших споживачів); за період з 01 жовтня 2016 року по 29 грудня 2016 року тариф за 1 Гкал 1 465,97 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1757 від 29 вересня 2016 року для потреб інших споживачів); за період з 30 грудня 2016 року по 23 лютого 2017 року тариф за 1 Гкал 1 761,66 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 2126 від 02 грудня 2016 року для потреб інших споживачів); за період з 24 лютого 2017 року тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 151 від 01 лютого 2017 року для потреб інших споживачів).

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року позов КП ТМ «Криворіжтепломережа» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за постачання теплової енергії за період з квітня 2015 року до квітня 2017 року в розмірі 26 672,62 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за постачання теплової енергії за період з 11 лютого 2009 року до квітня 2015 року відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року залишено без змін.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду в

ід 19 березня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна (пункт 6 частини першої статті 176 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 19 березня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник