441/86/24 2/441/286/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18.03.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Чорного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 12.01.2024 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 22.10.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2237, у шлюбі дітей не мають, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем алкоголем, як наслідок проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_2 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 17.01.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 9).

Позивачка ОСОБА_1 у заяві від 07.02.2024 позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 07.02.2024 представник позивачки (а.с. 13, 15, 21).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Із змісту заяви від 12.01.2024, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували 22.10.2022 шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2237, у шлюбі дітей не мають, сторони тривалий час разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю, зловживання відповідачем алкоголем.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка ОСОБА_2 у заяві від 07.02.2024 наполягає на розірванні шлюбу (а.с. 13).

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, не подав (а.с. 15, 21).

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено також вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження.

За положенням ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 293 цього Кодексу).

З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, суд у задоволенні вимоги позивачки в цій частині - відмовляє.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 89, 209, 247, 258, 259, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст. 24, 56, 112 СК України, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) зареєстрований 22 жовтня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2237.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер