Справа № 675/758/24
Провадження № 2-з/675/6/2024
У Х В А Л А

15 травня 2024 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Демчук П.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в :

Адвокат Карун В.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про смерть якої він дізнався у квітні 2024 року. У цей же час він дізнався про наявність складених ОСОБА_3 на його користь заповітів, що стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:1026 та :03:021:0257, що на території Сахновецької сільської ради Шепетівського району.

01 травня 2024 року ОСОБА_2 отримав інформацію з Реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що власником належних за життя для ОСОБА_3 земельних ділянок з кадастровими номерами стала ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 12.02.2024 рок №№ 537 та 536 відповідно.

У зв`язку з пропуском ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 через необізнаність про факт смерті ОСОБА_3 на наявність складених на його користь заповітів, а також у зв`язку з оформленням спадкових прав в порядку спадкування за законом на спірні земельні ділянки ОСОБА_5 , ОСОБА_2 готує для подання до суду позовну заяву про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнання недійсними виданих ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину вказані земельні ділянки, що узгоджуватиметься із приписами статті 1301 Цивільного кодексу України. Задоволення заявлених позовних вимог надасть можливість ОСОБА_2 належним чином реалізувати своє право на спадкування спірних земельних ділянок, оскільки законодавцем передбачено механізм поновлення прав спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини, яка прийнята іншим спадкоємцем з видачею тому свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію таких прав в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У квітні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «Україна 2001», як землекористувача земельної ділянки кадастровий номер :03:021:0257, із заявою про те, що вона продає вказану земельну ділянку. Зважаючи, що інша земельна ділянка (кадастровий номер :03:002:1026) також відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, є цілком ймовірним продаж і її також.

Таким чином, продаж ОСОБА_4 земельних ділянок, які набуті нею у власність на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, законність видачі яких наразі оспорюватиметься ОСОБА_2 шляхом подання позовної заяви про визнання недійсними вказаних свідоцтв на підставі ст. 1301 ЦК України, може суттєво ускладнити або не уможливити виконання судового рішення та відновлення прав ОСОБА_2 .

У випадку продажу ОСОБА_4 спірних земельних ділянок, за наслідками якого до реєстру речових прав на нерухоме майно буде внесено відомості про нового їх власника, рішення суду про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на ці земельні ділянки неможливо буде реалізувати, оскільки правовою підставою для реєстрації права власності за остаточним власником вже будуть не оспорювані свідоцтва про право на спадщину, а договори купівлі-продажу, спору з приводу яких зараз немає.

За наведених обставин заявник вважає за потрібне вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:1026 та :03:021:0257, які на праві власності належать ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що вказана заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Як вбачається із дубліката заповіту, посвідченого 15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження належну їй земельну ділянку кадастровий номер :03:002:1026 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також 17 вересня 2019 року приватний нотаріус Теофіпольського районного нотаріального округу Сурма Г.Ф. посвідчила заповіт, яким ОСОБА_3 заповіла належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0257 для ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 12.02.2024 року набула у власність в порядку спадкування земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:1026 та :03:021:0257.

14 квітня 2024 року ОСОБА_4 через приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Шмигельського Ю.П. надіслала до ТОВ «Україна 2001» заяву, якою повідомляє про намір продати належну їй земельну ділянку, що має кадастровий номер :03:021:0257, оскільки дана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «Україна 2001».

Заява адвоката Каруна В.П. про забезпечення позову та необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтована зокрема й тим, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього можливого судового рішення та порушить право позивача на ефективний захист.

Враховуючи наведені обставини та предмет позову, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , як власник майна на даний час, може вільно на власний розсуд розпоряджатися ним, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_4 нерухоме майно та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо зазначених земельних ділянок та об`єктів житлової нерухомості може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову ОСОБА_2 .

Тому суд вважає, що доводи заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту щодо нерухомого майна є обґрунтованими і такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими в подальшому позовними вимогами.

При цьому, слід врахувати, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Крім того, зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення їх прав та законних інтересів. Застосування такого заходу забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення судом позову, тому з метою забезпечення позову заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Такий захід забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а саме: визнанням недійсними правочинів купівлі - продажу та дарування, а також скасування їх державної реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, ст. 157 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву адвоката Каруна Вадима Петровича, яка подана в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 5,1874 га, кадастровий номер: :03:002:1026 , належну на праві власності ОСОБА_4 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,0852 га, кадастровий номер: :03:021:0257, належну на праві власності ОСОБА_4 .

Копії даної ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

На підставі ч. 1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

Представник заявника: адвокат Карун Вадим Петрович, місце знаходження м. Ізяслав, вул. Незалежності, 43/207;

Інша особа, яка може отримати статус учасника: ОСОБА_4 , Хмельницька область, Шепетівський район, с. Великі Пузирки.

Повний текст ухвали складено 15 травня 2024 року.

Суддя П.В.Демчук