Справа № 243/1383/24
Провадження № 2/243/683/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 травня 2024 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області

вимоги позивача: про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

учасники справи: не з`явились,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 21 лютого 2024 ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна житлового будинку з усіма господарськими спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивачка звернулась до державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. Після відновлення роботи Другої державної нотаріальної контори позивачка звернулась за отриманням свідоцтва на право на спадщину на будинок, але 17.02.2024 року отримала від нотаріуса Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Підставою для відмови була відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 1926 року народження, на житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області площею 0.5000.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

2. Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Статіва О.В. були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, але не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, представник позивача надіслав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності.

3. Представник відповідача Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак не використала свого права на безпосередню участь в судовому засіданні, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 було відкрито загальне позовне провадження у справі, по справі призначено підготовче судове засідання, витребувано докази.

5. Ухвалою суду від 19 квітня 2024 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

7. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 02 березня 1953 року Краснопільським бюро РАЦС Слов`янського району, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

8. 31 липня 1971 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , видане 31 серпня 1971 р. Слов`янським РАЦС Донецької області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

9. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3 , у віці 81 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного правління юстиції Донецької області, актовий запис № 1050.

10. За життя мати позивача ОСОБА_3 розпорядились своїм майном склавши заповіт, посвідчений 20 квітня 2007 року секретарем Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області за реєстровим №29, який на день її смерті був не скасований і не змінений, яким: належний на праві спільної власності жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла дочці - ОСОБА_2 .

11. Після смерті ОСОБА_3 . Другою слов`янською держнотконторою заведено спадкову справу № 414/08.

12. 18 вересня 2008 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Другої слов`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №414/08.

13. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. від 17 лютого 2024 року було відмовлено ОСОБА_8 , яка діяла від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вказаний житловий будинок на ім`я спадкодавця.

14. Згідно архівної довідки виданої Святогірською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області №02/02.07-13 від 06.12.2023, в погосподарській книзі Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області №5 за 2016-2020 роки власником будинку АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 . Площа земельної ділянки в користуванні на 01 січня 2016 року - всього 0,5000. Інших відомостей не виявлено. Підстава: Ф-9, оп.№2, спр.259,арк.23, 24.

15. Згідно рішенням Долинської сільської ради №7/2-15 від 06.11.2015 року назва АДРЕСА_1 була змінена на вулицю Нижню.

16. Згідно інвентарної справи виготовленої на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будинок складається з житловий будинок «А», літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Г», літня кухня «Д», погріб «Е».

17. Згідно зведеного акту вартості будівель і споруд, станом на 20.08.1986 року вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складала 8352 руб.

18. Відповідно до технічного паспорту на будинок складеного на замовлення ОСОБА_2 від 01.12.2023 року, спірне домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будинок садибного типу А -1 складається з: житловий будинок «А-1», літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Г», літня кухня «Д», огорожа №1,2, усього загальна площа 52,0, житлова площа 27,4.

19. Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість будинку 40000,00 грн.

V. Оцінка Суду.

20. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України).

21. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

22. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1270 ЦК України.

23. Отже, спадкоємець ОСОБА_2 - донька спадкодавця - ОСОБА_3 у передбачений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, відомості про інших спадкоємців відсутні.

24. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

25. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

26. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

27. Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

28. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. від 17 лютого 2024 року було відмовлено ОСОБА_8 , яка діяла від імені ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вказаний житловий будинок на ім`я спадкодавця.

29. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

30. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

31. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

32. Судом встановлено, що згідно архівної довідки виданої Святогірською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області №02/02.07-13 від 06.12.2023, в погосподарській книзі Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області №5 за 2016-2020 роки власником будинку АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 . Площа земельної ділянки в користуванні на 01 січня 2016 року - всього 0,5000.

33. Згідно інвентарної справи виготовленої на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будинок складається з житловий будинок «А», літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Г», літня кухня «Д», погріб «Е».

34. Згідно зведеного акту вартості будівель і споруд, станом на 20.08.1986 року вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складала 8352 руб.

35. Аналізуючи зазначені докази судом становлено, що спірний житловий будинок було побудовано до 20.08.1986 року, оскільки 20.08.1986 року вже було складено зведений акт вартості будівель і споруд, тобто будинок вже було побудовано, інших відомостей суду надано не було.

36. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року №91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

37. До самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

38. Згідно із п. 14 Додатку № 1 інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою 31 січня 1966 року заступником міністра комунального господарства Української РСР нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію віднесені до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.

39. Відповідно до правової позиції по справі № 6-137цс13, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

40. У 1979 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

41. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

42. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

43. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

44. Такі висновки щодо застосування відповідних норм права містяться в правовій позиції Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

45. Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

46. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

47. Відсутність державної реєстрації спірного будинку за життя спадкодавця не свідчить про те, що спірний будинок не увійшов до спадкової маси, оскільки будівництво спірного будинку відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, на відведеній для його будівництва у встановленому законом порядку земельній ділянці і на момент смерті спадкодавця указаний будинок був прийнятий в експлуатацію. Законодавство, чинне на час введення в експлуатацію спірного будинку, не пов`язувало моменту виникнення права власності на нерухоме майно із його державною реєстрацією.

48. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

49. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

50. Враховуючи, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права.

51. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

52. Матеріалами справи встановлено, що після смерті матері, позивач, у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця.

53. Згідно п.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

54. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

55. Згідно роз`яснень, наданих у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

56. Тобто правозастосовна позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, в якому зазначено, що «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

57. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

58. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

59. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону України від 17липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

60. У інформаційному листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

61. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

62. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

63. При цьому, позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, оскільки у визначений ЦК України строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на будівлі.

64. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

65. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, такими, що гуртуються на законі, та за умови їх визнання відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

66. Судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачкою при зверненні до суду із зазначеним позовом, з урахуванням предмету та підстав позову слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного та ст.183,358,364,380 ЦК України, керуючись ст.13,81,247,258,263-265, 280,352,354, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 1926 року народження, на житловий будинок АДРЕСА_1 позначений на платні літера А-1 загальною площею 52 м.кв., житловою площею 27.4 м.кв. та господарські будівлі і споруди, літня літера Б, сарай літера В, гараж літера Г, літня кухня літера Д, огорожа №№1,2, який розташований на земельній ділянці Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області площею 0.5000.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.О.Дюміна