ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/769/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1149/23 Категорія: 307000000 Побережна Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу третьої особи на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12.02.2024 (повний текст складено 20.02.2024, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Білоус Василь Пантелеймонович, про призначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визначити йому додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення суду в закону силу, який необхідний для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, до нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що спадкове майно у визначені законодавством строки він, як спадкоємець за заповітом, не прийняв, оскільки 02 по 13 лютого 2023 року лікувався від «Ковід-19», а з 15.02.2023 по 30.07.2023 - знаходився на лікуванні по подоланню наслідків «Ковід-19», що й обумовило пропуск строків на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 12.02.2024 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на поважність пропуску позивачем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Також суд першої інстанції вказав, що нотаріус в порушення вимог закону постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виніс, а оформив відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді відповіді на заяву.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вказівки в мотивувальній частині на неправомірність дій нотаріуса, приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Білоус В.П. подав 20.03.2024 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції змінити, вилучивши з мотивувальної частини зазначення того, що нотаріус в порушення вимог закону постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виніс.

Зазначає, що звернення 26.07.2023 ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не є нотаріальною дією у розумінні ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», адже у цій заяві він не просив вчиняти нотаріальну дію, зокрема, видати свідоцтво про право на спадщину, чи приймати постанову про відмову у її вчиненні.

Відзиву на дану скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи межі апеляційного оскарження, рішення суду першої інстанції в даній справі переглядається в частині законності посилання районного суду у мотивувальній частині рішення на те, що нотаріус в порушення вимог закону постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виніс.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками його є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області 14.05.1964 (а.с.6, 138).

Мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 11.11.2016, актовий запис №74, виданий Виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району (а.с.7, 124, 143).

Батько позивача ОСОБА_4 склав заповіт від 19.06.2017, відповідно до якого все майно належне йому де б воно не було і з чого б воно не складалося, а взагалі, все, що йому належало на день смерті і на що за законом в нього було право заповів позивачу у справі ОСОБА_1 , 1964 року народження. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Зареєстровано у реєстрі за №62 (а.с.8, 130, 135).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 06.09.2022, виданим Шполянським відділом РДАЦС у Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №468 (а.с.9, 118 зворотня сторона).

Повідомленням приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Білоуса В.П. від 13.07.2023 №220/02-14 повідомлено позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини та заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 з пропозицією з`явитися протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення для оформлення спадкових справ (а.с.11).

26.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Білоуса В.П. після смерті батька - ОСОБА_1 (а.с.10).

07.08.2023 приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Білоуса В.П. листом від 07.08.2023 №260/02-14 повідомив ОСОБА_1 про пропущення строків для прийняття спадщини позивачем після смерті батька - ОСОБА_1 (а.с.12).

За даними довідки Коммунального некомерційного підприємства Шполянський центр первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади №192 від 16.08.2023 позивач ОСОБА_1 в період з 02.02.2023 по 23.02.2023 знаходився на лікуванні з діагнозом «Ковід-19» (а.с.13) та довідки, виданою ФОП ОСОБА_6 . Медичний центр Ліцензія МОЗ України Медична практика серія АГ №597611 від 31.07.2023 ОСОБА_1 з 15.02.2023 по 30.07.2023 перебував на реабілітаційному лікуванні (а.с.14).

На виконання ухвали суду від 15.11.2023 про витребування доказів приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Білоус В.П. листом від 30.11.2023 №420/01-16 повідомив, що постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в справі не виносилась (а.с.115).

У зв`язку з пропуском спадкоємцем строків прийняття спадщини, ним було заявлено позовні вимоги у цій справі про визначення додаткового строку на подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Такими є фактичні обставини у справі.

Правовідносини, що виникли на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 4.11.2015 6-1486цс15 та від 23.08.2017 №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі ВС: від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18), від 17.10.2019 у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30.01.2020 у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31.01.2020 у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19).

Ураховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, які при апеляційному перегляд справи під сумнів не ставляться.

Однак скаржник вважає, що суд необґрунтовано зазначив про те, що на заяву позивача про прийняття спадщини від 26.07.2023 нотаріус мав приймати постанову про вчинення чи відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Так із зазначеної заяви позивача ОСОБА_1 , поданої 26.07.2023 приватному нотаріусу Звенигородського районного нотаріального округу Білоусу В.П., вбачається, що ОСОБА_1 інформує нотаріуса про прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_1 , на підставі заповіту від 19.06.2017.

Норма ч. 1 ст. 1272 ЦК передбачає, що спадкоємець, який не подав протягом установленого строку заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її. Водночас не передбачається вчинення будь-яких дій з боку такого спадкоємця, включаючи подання заяв. Тобто неприйняття спадщини є наслідком бездіяльності спадкоємця.

Звернення спадкоємця в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини є підставою для заведення нотаріусом спадкової справи, в свою чергу пропуск вказаного строку позбавляє нотаріуса можливості завести спадкову справу, заведення якої і є підставою для видачі в подальшому свідоцтва про право на спадщину, тому спадкоємцю який прийняв спадщину.

При зверненні спадкоємця після шести місяців з моменту відкриття спадщини і за умови його окремого проживання від спадкодавця, нотаріус не має підстав для видачі йому свідоцтва про право на спадщину (відповідно на вчинення нотаріальноі дії), оскільки така особа є такою, що не прийняла спадщину.

При цьому згідно до чинного законодавства, заведення спадкової справи за заявою спадкоємця про прийняття спадщини не є нотаріальною дією.

У п.24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, зокрема, про те, що суди при розгляді справ про надання особі додаткового строку на прийняття спадщини повинні перевіряти наявність заведеної спадкової справи та наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину .

Також і за приписами п.3 ч.1 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто як нотаріальна дія законодавцем розглядається саме видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину тому спадкоємцю, що її перед цим прийняв у встановленому законом порядку.

За обставин цієї справи у заяві від 26.07.2023 ОСОБА_1 . приватного нотаріуса не просив вчиняти нотаріальну дію у виді видачі йому свідоцтва про право на спадщину, а лише інформував нотаріуса про прийняття ним спадщини.

Крім того, за приписами ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

У даному випадку заявник ОСОБА_1 не порушував перед приватним нотаріусом питання про видачу йому постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже ні за вимогами ст. 34 ні за вимогами ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» приватний нотаріус не мав приймати саме постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не просив його вчиняти такі дії, а саме видавати свідоцтво про право на спадщину чи постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії.

Таким чином суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення від 12.02.2024 у даній справі необґрунтовано зазначив про те, що нотаріус в порушення вимог закону постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виніс.

Крім того, посилання суду першої інстанції на постанову ВС від 07.02.2024 у справі №201/1883/21 апеляційний суд вважає помилковим, оскільки у зазначеній постанові ВС надана правова оцінка формі викладення нотаріусом відмови у вчиненні нотаріальної дії (постанова чи лист), а в даному випадку питання про вчинення зазначеної дії позивач перед нотаріусом не порушував, про що вказувалося вище.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12.02.2024 у даній справі належить змінити у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, виключивши з його мотивувальної частини вказівку на те, що нотаріус в порушення вимог закону постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виніс.

Отже подана апеляційна скарга у даній справі підлягає до задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки скаржника звільнено від його сплати, як особу з інвалідністю ІІ групи, на підставі приписів п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12.02.2024 у даній цивільній справі змінити, виключивши з його мотивувальної частини вказівку на те, що нотаріус, в порушення вимог закону, не виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У решті рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12.02.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.05.2024.

Суддя-доповідач

Судді