Справа № 346/442/24
Провадження № 2/346/709/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , якого представляє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з квартири,

в с т а н о в и в:

позовні вимоги вище вказаний представник позивача, обґрунтовує тим, що місце проживання позивача зареєстроване та він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У позивача була двоюрідна сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира належала за життя померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло.

У свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено, що спадкоємцем вказаного нерухомого майна є позивач.

Цьому передували такі події.

13.06.1996 року між спадкодавцем ОСОБА_4 як дарувальником та відповідачкою ОСОБА_2 як обдарованою укладено та нотаріально посвідчено договір дарування зазначеної квартири. Після укладення зазначеного договору відповідачка ОСОБА_2 разом зі своїм співжителем, відповідачем ОСОБА_3 поселилися у дану квартиру.

Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.12.2013 року вказаний договір дарування квартири визнано недійсним, оскільки цим судом встановлено, що ОСОБА_4 , відчужуючи свою квартиру, уклала договір її дарування внаслідок помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання.

Рішенням того ж суду апеляційної інстанції від 03.08.2015 року вирішено виселити відповідачку ОСОБА_2 із вказаної квартири без надання іншого житла.

Однак, позивач як спадкоємець втратив можливість оформити правонаступництво в даній справі, а тому він змушений звертатися до суду із даним позовом, оскільки відповідачі продовжують незаконно проживати в даній квартирі.

Позивачем також було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, яке безпосередньо вчиняється відповідачами. Так, даний факт підтверджується витягом з ЄРДР (номер кримінального провадження 0000212).

Отож, оскільки відповідачі не бажають у добровільному порядку виселитись із

зазначеної вище квартири, то представник позивача просить постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення відповідачів із спірно квартири.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, 01.05.2024 року вказаний представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі та представник відповідачки, адвокат Баранов Ю.Г. в судове засідання повторно не з`явилися, пор причини своїх неявок суду не повідомили. 01.03.2024 року відповідачі звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутності, однак, з участю їх представника, адвоката Баранова Ю.Г. (а.с.118, 119).

Однак, в матеріалах даної справи наявний договір про надання правової допомоги (без вказівки дати договору), укладений лише між відповідачкою ОСОБА_2 та адвокатом Барановим Ю.Г. (а.с.113).

Крім того, 01.03.2024 року відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому зазначили наступне.

Відповідачка ОСОБА_2 на протязі 7 років у вище вказаній спірній квартирі не проживає, її місце проживання зареєстроване та вона проживає в с.Маріямпіль Івано-Франківського (до 17.07.2020 р. Галицького) району Івано-Франківської області. Відповідач ОСОБА_3 проживає та його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

В спірній квартирі з 2014 року зареєстроване місце проживання далекого родича померлої ОСОБА_4 , квартплату здійснює він особисто, але на прізвище одного з відповідачів, щоб не було заборгованості по цій платі.

У даному відзиві відповідачі також вказують, що 02.03.2023 року Коломийським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження, де боржником є позивач, який згідно з ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.01.2023 року зобов`язаний сплатити на користь відповідачки ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 30 047, 71 грн.

Однак, вказаний боржник злісно ухиляється від сплати вказаних платежів, розмір яких щомісяця зростає.

Згідно з відповіддю № 70914053/17837, наданою на адвокатський запит вказаним відділом державної виконавчої служби 16.02.2024 року, державним виконавцем цього відділу накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 36/2017 вбачається, що вартість спірної квартири, яку успадкував позивач, становить 240 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, відповідачі вважають, що відповідачка ОСОБА_2 може претендувати на (одну четверту) частку спірної квартири, адже позивач як боржник понад один рік ухиляється від сплати вказаних, присуджених грошових коштів. Відповідачі заінтересовані в тому, щоб отримати вказані кошти та мають намір подати позов до відповідача про стягнення інфляційних втрат, починаючи з 25.01.2023 року.

На підставі наведеного відповідачі просять у відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.121-123).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.10.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Корнич Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1566, позивач на підставі заповіту успадкував після смерті року ОСОБА_4 належну їй за життя спірну квартиру, право власності позивача на це майно зареєстроване 12.12.2022 року у встановленому законом порядку (а.с. 8, 10).

Відповідно до даних копії технічного паспорту на вказану квартиру, виготовленим Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 12.08.2022 року, загальна площа спірної квартири становить 37,8 кв. м., житлова площа 16,9 кв. м. (а.с.11).

Згідно з даними довідки № 10431 від 04.08.2023 року про склад осіб, зареєстрованих у вказаній квартирі, у даному відсутні будь-які зареєстровані особи (а.с. 16).

Відповідно до копії заяви про вчинення кримінального правопорушення позивач звернувся до Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з приводу кримінального правопорушення, яке вчиняється відповідачами. Вказаним відділом поліції 20.07.2023 року внесено до ЄРДР за № 0000212 відомості за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України (а.с. 17, 18).

Судом встановлено, що 13.06.1996 року між спадкодавцем ОСОБА_4 як дарувальником та відповідачкою ОСОБА_2 як обдарованою укладено та нотаріально посвідчено договір дарування зазначеної квартири. Після укладення зазначеного договору відповідачка ОСОБА_2 разом зі своїм співжителем, відповідачем ОСОБА_3 поселилися у дану квартиру.

Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.12.2013 року вказаний договір дарування квартири визнано недійсним, оскільки цим судом встановлено, що ОСОБА_4 , відчужуючи свою квартиру, уклала договір її дарування внаслідок помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання (а.с. 19-21).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. ст. 391, 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач, який є власником спірної квартири, вимагає від відповідачів усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом припинення права користування та виселення.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, у вказаній квартирі відповідачі проживають без будь-яких правових підстав . При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що наявність у позивача перед стороною відповідачів невиконаних грошових зобов`язань не надає жодних прав відповідачам самовільно поселятися та проживати у спірній квартирі як об`єкті права приватної власності виключно позивача.

Таким чином, суд вважає що позовні вимоги доведені і слід усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою, яка належить позивачу, шляхом виселення з неї відповідачів.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.391, 392 ЦК України,ст.ст. 3, 12, 81, 89, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 з даної квартири.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса фактичного проживання АДРЕСА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_1 , у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_3 з даної квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2024 року.

Суддя: Калинюк О. П.