КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/5804/23 Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження №22-ц/824/8970/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Осьмака Андрія Васильовича на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працює у відокремленому підрозділі Фастівське моторвагонне депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з лютого 2003 року по теперішній час на посаді слюсаря-ремонтника.

Між адміністрацією Фастівського моторвагонного депо та Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2022 роки, який діє по сьогоднішній день. Норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до ст. 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників Фастівського моторвагонного депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Пунктом 3.19. Колективного договору установлено обов`язок роботодавця надавати працівникам, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року.

Разом із заявою на відпустку, 13 січня 2022 року позивач подав заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.19. Колективного договору, оскільки позивач має відповідний стаж для отримання вказаного виду матеріальної допомоги. Роботодавець мав позивачу виплатити 14 886 грн (2 481 грн * 6).

Проте, до цього часу кошти не виплачено, тим самим роботодавець не виконав свого зобов`язання за колективним договором, чим порушив трудові права позивача.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік у сумі 14 886 грн та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Осьмак А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовній вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив наявні в справі письмові докази та безпідставно послався на рішення правління AT «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, як підставу призупинення виплати працівникам матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, яка є предметом спору, встановлена пунктом 3.19. Колективного договору, який укладений між первинною профспілковою організацією та адміністрацією Фастівського моторвагонного депо, а підписантами колективного договору є голова профспілкової організації та керівництво депо.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що зміни, доповнення до даного колективного договору можуть вноситись лише сторонами, які його уклали та підписали.

AT «Укрзалізниця» своїм рішенням від 14 березня 2022 року не могла призупиняти положення Колективного договору Фастівського моторвагонного депо, оскільки не є його стороною.

Судом не враховано, що рішення AT «Укрзалізниця» про призупинення виплат, прийняте в односторонньому порядку, не відповідає вимогам Закону України «Про колективні договори і угоди».

Станом на 14 березня 2022 року правління AT «Укрзалізниця» не мало повноважень призупиняти дії колективних договорів та виплати за колективними договорами, оскільки Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на статтю 11 якого посилається відповідач, як підставу призупинення колективних договорів, в той час ще не був прийнятий та не набрав чинності. Працівників депо не інформували про прийняте АТ «Українська залізниця» рішення від 14 березня 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Українська залізниця» - адвокат Будова Н.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що позивачем не доведено порушення відповідачем його прав, відповідач не відмовляв позивачу у здійсненні виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, така виплата лише призупинена на Залізниці на період воєнного стану та після її відновлення буде виплачена всім працівникам, а звернення до суду є передчасним.

Вказує, що призупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення повністю узгоджується з приписами норм КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Статуту АТ «Українська залізниця», Положенням про регіональну філію «Південно - Західна» залізниця АТ «Укрзалізниця», затвердженого рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 03.03.2020, рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022.

Звертає увагу, що норма колективного договору щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення не відмінена, не скасована, її редакція не змінювалась, а лише призупинена на період дії воєнного стану та після її відновлення буде виплачена всім працівникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 працює у відокремленому підрозділі Фастівське моторвагонне депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» з лютого 2003 року, на теперішній час займає посаду слюсаря-ремонтника.

Між адміністрацією виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації моторвагонного депо Фастів-1 укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки.

Зі змісту п.3.19 колективного договору вбачається, що працівникам філії, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року.

13 січня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення згідно колективного договору.

Зі змісту листа начальника виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» вбачається, що на підставі рішення правління від 14.03.2022 року протокол №Ц 54/31, лист від 25.03.2022 року №ЦЦУП-10/95, беручи до уваги введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року та положення ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. Рішення щодо поновлення таких витрат не приймалось. У разі прийняття відповідного рішення можливе повернення до розгляду даного питання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не виник обов`язок виплачувати ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року було зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до п. 3.19 колективного договору між адміністрацією виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації моторвагонного депо Фастів-1,працівникам філії, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше шести місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року.

Згідно з ч. 1 ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом № 2263-IX від 22 травня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України № 58/2023 від 6 лютого 2023 року, затвердженим Законом № 2915-IX від 7 лютого 2023 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 1 травня 2023 року, затвердженим Законом №3057-IX від 2 травня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб.

Відповідно до витягу з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 від 14 березня 2022 року рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні було зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Українська залізниця» не відмовляло ОСОБА_1 у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення. Таку виплату на підставі положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у зв`язку з введенням воєнного стану на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було призупинено. У своїх листах АТ «Українська залізниця» зазначало, що повторний розгляд питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення буде можливий після скасування або закінчення воєнного стану в Україні.

З урахуванням обмежень, установлених рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Українська залізниця» на свою користь невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у сумі 14 886,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта, що правління АТ «Укрзалізниця» прийняло рішення від 14 березня 2022 року про призупинення виплат за колективними договорами всупереч вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» та до набрання чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Системний аналіз наведеного вище законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Матеріали справи не містять доказів оспорення рішення правління АТ «Укрзалізниця» у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осьмака Андрія Васильовичазалишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар