Справа № 175/3486/23
Провадження № 2/175/916/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" березня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Акціонерний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала заяву № б/н від 07.10.2010 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.06.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 50339 грн 19 коп., що складається з заборгованості за тілом кредита у розмірі 40695 грн 31 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9643 грн 88 коп.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

05.09.2023 року відповідач надіслала на адресу суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Також ОСОБА_1 зазначила, що до 24.02.2024 року вона сумлінно виконувала свої зобов`язання по кредитному договору і завжди залишалася у пільговому періоді, проте з початком воєнного стану та через втрату роботи немає можливості сплатити заборгованість. На підставі викладеного, просить суд відмовити задоволенні позову.

28.09.2023 року представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, де зазначає, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що остання знала про умови кредитування. Щодо тверджень відповідача про неможливість виконання зобов`язання через введення воєнного стану, звертає увагу суду на те, що жодних доказів на підтвердження того, що вона втратила роботу у зв`язку з воєнним станом або докази повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин у строк, передбачений договором, відповідачем не надано.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставлення судових повісток та рекомендованим повідомленням, наявними в матеріалах справи.

Представник позивача разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надсилала.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно заяви №б/н від 07.10.2010 року, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 1.1.3.2.3. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід?ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов?язки: - у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3. Договору).

Згідно п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов?язань за даним Договором.

Відповідно до п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв?язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4. Договору.

Позичальник зобов?язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Згідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення Клінтом боргових зобов?язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, 3 розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов?язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.2. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов?язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов?язків за цим Договором.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07.10.2010 року станом на 26.06.2023 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 50339 грн 19 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 40695 грн 31 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9643 грн 88 коп.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано виписку по рахунку відповідача за договором №б/н від 07.10.2010 року, якою підтверджено, що банк свої зобов`язання виконав та встановив відповідачу кредитний ліміт, проте у зв`язку з порушенням відповідачем своїх кредитних зобов`язань, станом на 26.06.2023 року у неї утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 40695 грн 31 коп.

Суд звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві визнає факт користування кредитними коштами. Крім того, детальна виписка з особового рахунку також свідчить про те, що ОСОБА_1 користувалася кредитним лімітом.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд виходив з наступного.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, крім розрахунку заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, з умовами яких відповідач ознайомилася при підписанні анкети-заяви.

Суд звертає увагу на те, що заява про приєднання до умов та Правил надання послуг від 07.10.2010 року містить загальну інформацію, а не відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомилася і погодилася відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірах і порядках нарахування. При цьому роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин, з урахуванням відсутності підтверджень про ознайомлення відповідачем з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також підтверджень того, що саме ці Тарифи були затверджені в період підписання анкети-заяви, відсутності цих умов в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, положення про нарахування відсотків за користування кредитом не можуть розцінюватися як складова кредитного договору.

Крім того, суд бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах та виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Аналогічний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 12.12.2022 року по справі № 484/5710/19 (провадження № 61-9699св22), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року по справі № 333/5483/20, постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі № 285/3013/16.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги, що банком не доведено, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки за користування кредитом, позовна вимога в цій частині задоволенню не пілягає.

На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2169 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 19, 27, 83, 175, 274-275, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , pax. № НОМЕР_2 ) заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.10.2010 року у розмірі 40695 грн 31 коп.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9643 грн 88 коп -відмовити.

Стягнути з з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , pax. № НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2169 грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель