ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1826/24
Провадження № 2-о/210/59/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Вікторович Н.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання Біди А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

01 квітня 2024 року адвокат Повалій Олена Василівна звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з завою про встановлення факту, що має юридичне значення,заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просила суд встановити факт, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також тимчасово непрацездатна дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що з 10.05.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком яких зазначений заявник. ОСОБА_3 з 15.06.2013 року по 22.05.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбних відносин з ОСОБА_4 у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Криворізьким районним судом Дніпропетровської області було прийнято рішення та видано виконавчий лист від 22.05.2018 року по справі №177/157/18 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону. Станом на 27.03.2024 року стан заборгованості по сплаті аліментів становить 94 822,62 грн. Добровільно біологічний батько іноді надсилає синові невеликі кошти через матір дитини, але на них утримати дитину на даний час не можливо, рішення суду ОСОБА_4 не виконується, дитина перебуває на повному утриманні вітчима ОСОБА_1 . Заявник відносить до ОСОБА_5 як до рідного сина, забезпечує всім необхідним, піклується, забезпечує одягом, взуттям, іграшками, додатковим навчанням для розвитку та всім необхідним для дитини відповідно до віку, є єдиним годувальником в родині, так як інших осіб, які б могли утримувати ОСОБА_5 на сьогоднішній день немає, так як матір ОСОБА_3 не працює, так як знаходиться в декретній відпустці о догляду за дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Крім того, на даний час вся сім`я проживає в квартирі заявника за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складений Службою у справах дітей виконкому Лозуватської сільської ради від 22.03.2024 року, сім`я ОСОБА_1 створила всі необхідні умови для розвитку та виховання дітей, рідний батько ОСОБА_5 спілкується з дитиною тільки в телефонному режимі. Заявник є єдиним годувальником сім`ї, єдиною людиною яка може матеріально підтримувати дружину та дітей, оскільки ОСОБА_3 померли, а бабуся т дідусь вже дуже похилого віку і не можуть допомагати ні фізично, ні матеріально в утриманні правнуків. Заявник має постійне місце роботи, працює у ФОП ОСОБА_10 з 2019 року на посаді водія автотранспортних засобів. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. ст. 3, 268, СК України та ст. ст. 293, 315, 316 ЦПК України представник заявника звернулась до суду з вказаною заявою в інтересах заявника ОСОБА_1 .

Присутні у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування наведені в заяві просили суд її задовольнити.

Заінтересована особи ОСОБА_3 просила суду заяву про встановлення факту задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні присутній не був, поза межами судового засідання 13 травня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та в заяві зазначив, що проти заявлених вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку наданим суду доказам, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_5 , про що виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 05 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №67. Батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.12.2013 року (а.с. 13)

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15.06.2013 року виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 12 - розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено прізвище « ОСОБА_3 ». (а.с. 14-15)

Відповідно до виконавчого листа виданого 22 травня 218 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області справа №177/157/18, провадження №2/177/417/18, стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти в розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи стягнення з 29.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону. (а.с. 17)

10 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №03. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.05.2019 року. (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 05 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис №23. Батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05.08.2019 року (а.с. 12)

ІНФОРМАЦІЯ_10 народилась ОСОБА_7 , про що Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19 грудня 2023 року складено відповідний актовий запис №787. Батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.12.2023 року (а.с. 11)

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербакова Л.А., що у виконавчому провадження №74491071, в порядку виконання виконавчого листа №177/157/18, станом на 27.03.2024 року заборгованість по аліментах становить 94 822,62 грн. (а.с. 18)

Відповідно до Акту від 09 березня 2024 року складеного жителями село Лозуватка, Криворізького району по вулиці Миру, в квартирі АДРЕСА_2 , фактично проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений 10.05.2019 року. Проживати разом з ОСОБА_1 почала ОСОБА_3 разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 за даною адресою з липня 2018 року. За даною адресою з народження проживають і малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_13 не працює так як доглядає за малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , єдиним утримувачем в родині є ОСОБА_1 , який працює, утримує свою родину,, до всіх трьох дітей відносить з батьківською любов`ю, доглядає за всіма, всіх трьох виховує, піклується, забезпечує одягом, взяттям, іграшками, додатковим навчанням для розвитку та всім необхідним для дітей відповідного віку. Батько дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_4 син не утримує, аліменти не сплачує, не приїжджав до дитини. (а.с. 19)

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 22.03.2024 року комісією було проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , сім`я ОСОБА_1 створила і забезпечує для малолітнього всі необхідні умови для розвитку і виховання дитини. Рідний батько хлопчика спілкується з дитиною тільки в телефонному режимі. (а.с. 20)

Заявник ОСОБА_1 працевлаштований у ФОП ОСОБА_10 на посаді водія автотранспортних засобів та щомісячно отримує доходи, що підтверджується Довідкою про доходи від 13.03.2024 року (а.с. 21)

Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

У п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Утримання особи передбачає її знаходження на тривалому або постійному матеріальному або грошовому забезпеченні з боку іншої особи, і ця допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п.3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Питання регулювання сімейних відносин, з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Приписами ч.1 статті 121 Сімейного кодексу України регламентовано, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями: 122 та 125 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що заявник ОСОБА_1 має на утримання двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в Свідоцтві про народження яких заявник вказаний батьком.

Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 статті 14, ч.1 статті 15 Сімейного кодексу України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями: 150, 151 Сімейного кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є вітчимом неповнолітньої дитини своєї дружини ОСОБА_3 , а саме, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.

Приписами статті 260 Сімейного кодексу України регламентовано, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч.1 статті 268 Сімейного кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи із вказаного припису Закону, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинка, прямо передбачений законом, лише за сукупності наступних обставин: - такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини, які включають особисті немайнові та майнові відносини, що виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин, складаються із суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, в силу положень ЦК України, у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ч.4 статті 25 ЦК України), а з підстав встановлених ЦК України, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених Законом (ч.2 статті 30 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч.2 статті 15 Сімейного кодексу України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Заявник ОСОБА_1 вказує, що рідний батько дитини його дружини від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, на підставі виконавчого листа, не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 27.03.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 94 822 гривень 62 копійок.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

В контексті присів статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав, і не звільняє від обов`язків щодо дитини, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, є стягнення аліментів за домовленістю сторін або за рішенням суду. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом.

Положеннями Сімейного кодексу України визначено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані із особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 статті 14, ч.1 статті 15 Сімейного кодексу України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Як вбачається із матеріалів справи, із ОСОБА_4 , який є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно виконавчого листа №177/157/18, виданого 22.05.2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, стягнуто на користь дружини заявника ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

У контексті приписів норм права, які регламентують дані правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити, що пасинок заявника має рідного батька який не виконує обов`язку щодо утримання свого сина, у неповнолітнього пасинка заявника є матір, однак вона не має можливості належного утримання ОСОБА_5 . Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що вимоги заявника є підставними в повній мірі та такими, що підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника для офіційного його підтвердження на законних підставах.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, - відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також тимчасово непрацездатна дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також тимчасово непрацездатна дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної

Суддя: Н. Ю. Вікторович