Справа № 179/1991/23
Провадження № 2-п/206/16/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, ) заборгованість за кредитним договором № 1068-7518 від 20.07.2022 у розмірі 37940 грн., з яких: 2220,00 грн. - прострочена заборгованості за кредитом, 35720,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

12.04.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024, яка обґрунтована тим, що відповідачу стало відомо про існування справи № 179/1991/24 лише 14.03.2024 з мобільного додатку «ДІЯ». Відповідач дізналася про суть спору після ознайомлення її представником зі справою лише 08.04.2024. До цього відповідачу не було вручено жодної судової повістки, повідомлення, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками, копії рішення суду, а відтак відповідач не була повідомлена про розгляд даної справи. Що стосується позовних вимог кредитора відповідач категорично з ним не погоджується та вважає, що вони не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Так, представник відповідача в заяві зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору позики, а саме передачі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відповідачу кредитних коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), оскільки за нормами п. 2 ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передачі грошей. У листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.10.2023 зазначено про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б уповноважували АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на здійснення переказу коштів в межах кредитного договору № 1186-3998 від 09.04.2023, у тому числі сам договір. Довідка від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахунок складено в односторонньому порядку і не може слугувати підтвердженням того, що кредитні кошти дійсно було перераховано. Що стосується паспорту споживчого кредиту представник зазначила, що ознайомлення з ним, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Паспорт споживчого кредиту, який, нібито, був підписаний відповідачем, не може розцінюватися судом як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору, на які посилається позивач при розрахунку заборгованості. Також, представник відповідача не погоджується з доводами позивача про законність стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у заявленому розмірі. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила скасувати заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по справі № 179/1991/23 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 62-68).

22.04.2024 прийнято заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання на 01.05.2024 (а.с. 74).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив.

Від представника відповідача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява в якій вона просила розгляд заяви проводити без участі відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦІК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Так, дослідивши заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення з додатками та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Згідно ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до чинного законодавства, ст. 288 ЦПК України передбачає, що скасування заочного рішення суду можливе за умов, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для встановлення підстав для скасування заочного рішення або залишення заяви про перегляд без задоволення, суд має встановити, поважність причин неявки відповідача та неповідомлення про це суд і те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

У справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частинами 1, 3 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Положення ч. 5 та ч. 6 ст. 128 ЦПК України визначають, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасниками судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судового повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом встановлено, що відповідач у судові засідання 19.02.2024 та 12.03.2024 не з`явилася, відзив на позов, інших заяв чи клопотань до суду не подавала, копія ухвали про відкриття провадження від 05.02.2024 разом з судовою повісткою про виклик направлялися за місцем реєстрації відповідача рекомендованими листами ( АДРЕСА_1 ), однак конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45, 52). Стороною відповідача не наведено об`єктивно непереборних підстав, які унеможливлювали отримування поштової кореспонденції за місцем своєї реєстрації. До того ж, про кожне судове засідання інформація була висвітлена на офіційному сайті «Судової влади», відповідно до встановлених правил.

Крім того, представником відповідача в заяві про перегляд заочного рішення зазначено адресою відповідача АДРЕСА_1 (а.с. 62 на зворотній стороні).

Також, судові повістки у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надсилались відповідачу у відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст. 128 ЦПК України. При цьому, відповідачем було отримано у додаток «Viber» судові повістки про виклик у судові засідання на 19.02.2024 та 12.03.2024, що підтверджується довідками про доставку повідомлень від 05.02.2024 та 19.02.2024 (а.с. 76, 78). Дана обставина стороною заявника не спростована.

Суд акцентує свою увагу на тому, що це безпосередньо право відповідача з`являтись до суду в судові засідання чи ні, але безпосередньо суд своє зобов`язання щодо повідомлення відповідача по справі виконав в повному обсязі, докази чого, знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Наведені доводи представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення є необґрунтованими, оскільки нею не зазначено обставини, які перешкоджали відповідачеві отримувати судові повістки, з`являтися до суду або надати заяву про перенесення розгляду справи, що свідчить про свідоме невжиття заходів щодо реалізації своїх процесуальних прав.

В силу вимог, вищевказаної норми ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи.

Так, обставина, на яку вказує представник відповідача щодо неповідомлення відповідача належним чином про час та місце розгляду справи спростовується вищевказаними обставинами.

Таким чином, стороною відповідача не надано ніяких доказів, підтверджуючих що відповідачу не було відомо про судові засідання, розгляд справи, ухвалення заочного рішення тощо.

Крім того, слід відмітити, що для скасування заочного рішення суду необхідна наявність одночасно двох умов, у тому числі докази, на які посилається представник відповідача, повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку, що її обґрунтування є фактично непогодження з рішенням суду, при цьому жодних доказів не долучено стороною відповідача.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення суд виходить також із того, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що в заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання представника відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення та про які суду не було відомо під час ухвалення рішення. Зміст заяви зводиться до заперечень проти вимог позивача, а саме, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахованих кредитних коштів із встановленим розміром, детальних розрахунків на підтвердження заявлених до стягнення сум, нарахування процентів, тобто обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично незгодою з винесеним рішенням по суті спору.

Крім того, судом також встановлено, що у судові засіданні відповідач, повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судових засідань - не з`явилася, відзив на позовну заяву стороною відповідача подано не було, що свідчить про невиконання своїх процесуальних обов`язків та зловживання своїм процесуальним правом, що в свою чергу свідчить про безпідставність вимог відповідача щодо перегляду заочного рішення суду. Крім того, представник позивача не заперечував проти заочного порядку розгляду даної цивільної справи.

В той же час, зі сторони відповідача в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу, та або інформацію про неможливість їх надати, не заявлено жодного клопотання про витребування та/або забезпечення таких доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено той факт, що обставини (докази) на які посилається відповідач та її представник, (які не підтверджені жодним доказом), мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Інститут заочного провадження спрямований також на розвиток ч. 1 ст. 44 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому дана заява має бути залишена без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 130, 258-260, 280, 284-288, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 06.05.2024.

Головуючий суддя К.С. Маштак