Справа № 203/6979/23
Провадження № 2-о/204/52/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

за участю представника заявника ОСОБА_1

за участю представника заінтересованої особи Земляної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2023 року з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання, в якій він просить суд встановити факт, що заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпрі Дніпропетровської області Української радянської соціалістичної республіки де і проживає до сьогоднішнього дня. У період з 1 вересня 1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 проходив навчання в СПТУ-17, де отримав середню освіту за професією електромонтажер ремонту електрообладнання другого розряду. 26 липня 1990 року заявник отримав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 виданим 26.07.1990 Красногвардійським РВВС м. Дніпропетровська 28.11.1972 року. З 9 липня 1991 року у Красногвардійському РВК проходив мобілізаційні заходи та був призваний на строкову службу до в/ч НОМЕР_2 , де і проходив службу включно до 12.02.1993 року. 31 травня 1990 року тоді ще 17-річний ОСОБА_2 прибув разом батьками з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 , де до досягнення повноліття був зареєстрований у карточку матері, а по досягненню 18-річного віку з 16.08.1990 року за вищезгаданим паспортом зразка СРСР був зареєстрований за адресою включно до призову на строку військову службу, після звільнення в запас з 15.04.1993 року знов зареєстрований за вищезгаданою адресою, де і зареєстрований по сьогоднішній день. Починаючи з народження і по сьогоднішній день ОСОБА_2 проживає у м. Дніпрі, з 31.05.1990 року постійно, зареєстрований у АДРЕСА_2 , звідки вибував лише для проходження військової служби в період з 13.11.1991 року по 15.04.1993 року. Паспорт громадянина України ОСОБА_2 вчасно не оформив, а паспорт громадянина колишнього СРС зразка 1974 року серії НОМЕР_1 виданим 26.07.1990 Красногвардійським РВВС м. Дніпропетровська на ім`я ОСОБА_2 , яким можна було б підтвердити належність до громадянства України, останнім було втрачено. 8 листопада 2023 року заявник звернувся до Центрального відділу ДМС у м. Дніпрі з письмовими зверненнями щодо отримання паспорта громадянина України, на що була отримана відмова, що і стала причиною звернення до суду. Факт народження та проживання ОСОБА_2 у м. Дніпро підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Факт проходження навчання в СПТУ-17 з 01.09.1988 до 22.06.1991 років підтверджується Дипломом серії НОМЕР_4 та білетом учащегося № 1126 від 13 вересня 1988 року. Факт проходження військової служби та вибуття з постійного місця проживання підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 та Учетно-послужню карткою серії УН. Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 на території України з 31.05.1990 по теперішній час і факт залишення місця проживання в зв`язку з відбуттям а військову службу та станом на 24.08.1991 року підтверджується домовою книгою та відповіддю департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділ формування та ведення реєстру територіальної громади від 15.11.2023 року № 14/5-14712. Факт отримання ОСОБА_2 паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 виданим 26.07.1990 року Красногвардійським РВВС м. Дніпропетровська, підтверджується відповіддю Центрального відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Встановлення факту постійного проживання на території України пов`язане з отриманням ОСОБА_2 паспорту громадянина України, для підтвердження його громадянства, що в свою чергу дозволить йому бути повноправним громадянином, користуватися своїми правами. Оскільки даний факт має підтверджуватися рішенням суду, то заявник вимушений звернутися до суду з жданою заявою.

26 січня 2024 року від представника заінтересованої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких ОСОБА_3 зазначає, що 26 липня 1990 року Красногвардійським відділом внутрішніх справ м. Дніпропетровська на ім`я ОСОБА_2 дійсно було видано паспорт громадянина колишнього РСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 . Додатково обліками Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що актовий запис про шлюб № 429 від 22.04.1991 року складений ленінським Відділом РАЦС щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , де зазначено місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 . Наявний також актовий запис про народження № 2567 від 03.10.1991 року складений Ленінським відділом ДРАЦС щодо реєстрації народження ОСОБА_5 , де батьком зазначено ОСОБА_2 , де в графі місце проживання батька вказано АДРЕСА_2 . Проте, заявником не визначено мету встановлення факту постійного проживання на території України після 24 серпня 1991 року і по теперішній час та не визначено обсяг особистих чи майнових прав, які можуть виникнути після чи в результаті встановлення такого факту.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи просила вирішити питання на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Будинком щастя Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с. 3).

31 травня 1990 року ОСОБА_2 , разом зі своїми батьками був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає з того часу й по сьогоднішній день.

Так, згідно з відповіддю Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-1470 від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31 травня 1990 року й по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

26 липня 1990 року ОСОБА_2 , відповідно до вимог законодавства колишнього СРСР, отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 , який був виданий Красногвардійським РВВС м. Дніпропетровська. Факт отримання паспорта зразка СРСР зразка 1974 року підтверджується відповіддю Центрального відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області (а.с. 16-17).

У період часу з 1 вересня 1988 року по 22 червня 1991 року ОСОБА_2 навчався в СПТУ-17 (а.с.5); з 9 липня 1991 року ОСОБА_2 проходив мобілізаційні заходи у Красогвардійському РВК та був призваний на строкову службу до в/ч НОМЕР_2 , де й проходив службу до 12 лютого 1993 року (а.с.6-9).

У свою чергу, свій паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 втратив, а паспорт громадяни України він так і не отримував.

8 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального відділу ДМС у м. Дніпрі з заявою про отримання паспорта громадянина України.

За результатами розгляду його заяви, заступником начальника відділу Дмитрієвим В. було надано відповідь, якою ОСОБА_2 останньому роз`яснено, що для оформлення паспорту громадянина України спочатку необхідно звернутись до суду, оскільки для підтвердження факту постійного проживання особа має подати до підрозділу міграційної служби судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні (а.с. 16-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Надані заявником документи, на переконання суду, доводять факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України. Заявник народився у м. Дніпрі, тобто на території колишньої УРСР, з 1990 року й по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, суд вважає, що заявник мав постійний правовий зв`язок з конкретним місцем проживання.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України, в тому числі на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника, а саме отримання ним паспорту громадянина України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про громадянство України», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 259, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52) про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська