УХВАЛА

іменем України

07.05.2024

Справа № 331/1751/24

Провадження № 6/331/161/2024

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ляшенко Д. про примусовий привід боржника,

встановив:

25.03.2024 року старший державний виконавець Центрального відділу держаної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ляшенко Д. звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 73153540 з примусового виконання виконавчого листа № 280/3472/23 від 20.10.2023 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом про зобов`язати ОСОБА_1 укласти з Відділом охорони культурної спадщини Запорізької міської ради на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини місцевого значення .

30.10.2023 було відкрито виконавче провадження. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

30.11.2023 державним виконавцем було здійснено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що боржник рішення суду не виконав, боржник не уклав з Відділом охорони культурної спадщини Запорізької міської ради на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини місцевого значення.

30.11.2023винесена постанова про накладення штрафу, яка направлена сторонам виконавчого провадження.

30.11.2023державним виконавцем було направлено вимогу боржнику щодо виконання рішення суду в строк до 14.12.2023. В разі виконання рішення суду самостійно у встановлений державним виконавцем строк, повідомити письмово про це державного виконавця.

30.11.2023року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено: боржник був відсутній, приміщення здається в оренду.

30.11.2023року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено: двері ніхто не відчинив, розшукати боржника виявилось неможливим.

19.12.2023державним виконавцем повторно було здійснено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що боржник рішення суду не виконав.

19.12.2024державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Прохає суд застосувати примусовий привід до боржника ОСОБА_1 .

У судовому засіданні державний виконавець підтримав подання? прохав його задовольнити.

Представник відділу охорони культурної спадщини ЗМР у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про слухання справи у судовому порядку.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про слухання справи у судовому порядку.

Суд,заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника, відповідно до ст. 438 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, що боржник отримував чи відмовлявся від отримання викликів, а також, що боржник ухилявся від такої явки. Матеріали подання не містять відомостей про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, про отримання боржником викликів державного виконавця, не долучено копії поштових повідомлень, у зв`язку з чим звернення з поданням про примусовий привід боржника є передчасним.

У судовому засіданні державний виконавець суду пояснив, що ОСОБА_1 з`являвся на протязі квітня 2024 вже до виконавчої служби, але ще не написав пояснення.

Також суд звертає увагу, що подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про привід боржника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 353, 438 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ляшенко Д. про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 8.05.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун