РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 рокусмт ПетровеСправа № 941/1485/23
Провадження № 2/941/98/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петрове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петрівської селищної ради Кіровоградської області про визнання права власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на будинок, мотивуючи це тим, що у червні 2000 року вона у ОСОБА_2 за 1000 грн. придбала будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 14.06.2000 року за вих. №227. Правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на вищезазначений будинок, остання позивачці не передавала. Надалі, рішенням Зеленської сільської ради від 28.05.2001 року позивачці в користування було виділено земельну ділянку загальною площею 2500 м2 (присадибна ділянка) під будинком та 0,64 га земельна ділянка біля будинку для ведення особистого селянського господарства.

У позивачки виникла необхідність документального підтвердження того, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , оскільки вона має намір приватизувати виділену їй у постійне користування земельну ділянку. У вересні 2023 року позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з метою реєстрації права власності на житловий будинок, однак в усному порядку державний реєстратор відмовила позивачці у державній реєстрації права власності на спірний житловий будинок та повідомила, що зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі наданих довідок немає можливості та порекомендувала позивачці звернутись до суду при цьому відмовилась надати письмову відмову у проведенні реєстраційних дій.

Враховуючи той факт, що позивачка є власницею спірного житлового будинку і цей факт не оспорюється органом місцевого самоврядування, однак не має можливості документально підтвердити право власності на будинок АДРЕСА_1 та зареєструвати в установленому законом порядку своє право власності на вказаний будинок, змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року за клопотанням позивачки витребувано з архівної установи «Трудовий архів» Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області копію рішення сесії Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 28 травня 2001 року про виділення ОСОБА_1 у користування земельної ділянки загальною площею 2500 м2 (присадибна ділянка) під будинком та 0,64 га земельної ділянки біля будинку для ведення особистого селянського господарства.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте письмовою заявою прохала суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання теж не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не надав.

Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для відмови в державній реєстрації прав зокрема є: подання документів, які не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини третьої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

У постанові по справі № 665/2266/16-ц Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що вона у червні 2000 року у ОСОБА_2 за 1000 грн. придбала будинок АДРЕСА_1 .

Однак, на підтвердження факту купівлі житлового будинку, ОСОБА_1 до матеріалів справи не було додано ні самого договору купівлі-продажу будинку, ні розписки продавця про отримання грошових коштів за будинок.

ОСОБА_1 у позові стверджує, що факт купівлі-продажу будинку підтверджується довідкою Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 14.06.2000 року за вих. № 227 та рішенням Зеленської сільської ради від 28.05.2001 року про виділення їй у користування земельної ділянки загальною площею 2500 м2 (присадибна ділянка) під будинком та 0,64 га земельної ділянки біля будинку для ведення особистого селянського господарства.

Проте копію рішення Зеленської сільської ради від 28.05.2001 року позивачкою суду надано не було, а згідно листа Державного архіву Кіровоградської області від 25.01.2024 року № 9/17/01-40 встановлено, що у протоколах сесій Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області за 2001 рік рішення від 28.05.2001 року про виділення ОСОБА_1 земельних ділянок відсутнє. Також у протоколах сесій Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області за 2001 рік протокол сесії від 28.05.2001 року відсутній.

Згідно копії довідки Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 14.06.2000 року за вих. № 227, ОСОБА_1 купила хату по АДРЕСА_1 , який належав раніше ОСОБА_2 . Суд звертає увагу, що вказана довідка носить інформаційний характер та не є правовстановлюючим документом, також не містить посилання на підставу чи джерело на підставі якого надається дана інформація.

В той же час ОСОБА_1 не було заявлено вимоги про визнання правочину дійсним у зв`язку з ухилянням продавця від укладання та нотаріального посвідчення договору після досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору та їх виконання.

Таким чином ОСОБА_1 не було доведено факту купівлі будинку АДРЕСА_1 , тобто обставини, на які посилається позивачка, про купівлю нею у ОСОБА_2 вказаного житлового будинку не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Обставини, які склалися, та докази, що міститься в матеріалах справи, не свідчать про факт купівлі-продажу житлового будинку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають та залишаються за позивачем.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст.321, 328, 392 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись ст.ст.213, 214, 215 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Петрівської селищної ради Кіровоградської області про визнання права власності на будинок відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 19.03.2024 року.

Суддя С.І. Колесник