Справа № 0907/5844/2011
Провадження № 22-ц/4808/453/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Ігнатюк І.Ю.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 ; головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького М. С.; представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючою суддею Бабій О.М. 08 січня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецький Максим Сергійович та ОСОБА_1 , на бездіяльність головного державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулась в суд зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Раковецького М.С. щодо виконання виконавчого листа №0907/5844/2011 від 18.01.2013.

В обґрунтування заяви зазначила, що в провадженні головного державного виконавця Раковецького М.С. перебуває на виконанні виконавчий лист №0907/5844/2011 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спільним коридором, сходовою кліткою та горищем у будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажу металевої огорожі для доступу до спільного коридору та горища. Вказане виконавче провадження було відновлене постановою державного виконавця від 06 квітня 2017 року на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2017 року, однак до цього часу рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012 року не виконано. Виконавче провадження відновлено в черговий раз 01 лютого 2019 року, але державний виконавець Раковецький М.С. жодних рішень не прийняв і виконавчих дій не вчинив, посилаючись на те, що боржник оскаржує до суду його постанову.

Відтак, на думку скаржника, державний виконавець Раковецький М.С. тривалий час, в період з 02 лютого 2019 року по листопад 2023 року, не виконує зазначеного вище рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 січня 2024 року скаргу задоволено. Визнано бездіяльність головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Раковецького Максима Сергійовича щодо виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 18 січня 2013 року за №0907/5844/2011 у виконавчому провадженні №43898832 протиправною. Зобов`язано головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Раковецького Максима Сергійовича вжити заходів до примусового виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року, на підставі якого Івано-Франківським міським судом 18 січня 2013 року видано виконавчий лист за №0907/5844/2011 у виконавчому провадженні №43898832, а саме: усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажу металевої огорожі для доступу до спільного коридору та горища.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати, провадження по справі закрити.

Апелянт вказує, що всі обставини, на які посилається суд в оскаржуваній ухвалі, викладені в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі №344/8651/17. Згаданою постановою скаргу ОСОБА_2 задоволено та визнано бездіяльність головного державного виконавця Раковецького М.С. щодо виконання виконавчого листа за №0907/5844/2011 у виконавчому провадженні №43898832 протиправною. З огляду на вказане, вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Законний представник ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що між стягувачем та державним виконавцем ніколи не існувало спору, тому немає підстав їх вважати сторонами у справі. Зазначає, що попередньою скаргою від 07.07.2017 оскаржувалась бездіяльність державного виконавця Раковецького М.С. за короткий період: з 02.06.2017 до 14.09.2017. Скаргою від 22.11.2023 оскаржувалась бездіяльність державного виконавця за період з 01.02.2019 по теперішній час. Підставою для подання вказаної скарги стала відсутність документів, які би засвідчили дії виконавця щодо виконання судового рішення. Вважає, що у боржника ОСОБА_1 не було правової підстави оскаржувати ухвалу суду, оскільки вона боржника не стосувалася, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецький М.С. правом на подання відзиву не скористався.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та головний державний виконавець Раковецький М.С. доводи апеляційної скарги підтримали з викладених у ній мотивів. Вважають, що рішення суду неможливо виконати з об`єктивних причин.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги заперечила з огляду на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали, просила апеляційну скаргу відхилити.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем виконавчих дій з 01.02.2019. Вказане порушує право стягувача на своєчасне виконання судового рішення, а тому дійшов висновку про обґрунтованість скарги.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, враховуючи таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, згідно з якими судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2013 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист №0907/5844/2011 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажем металевої огорожі для доступу до спільного коридору та горища.

Постановою від 12 листопада 2020 року Івано-Франківський апеляційний суд визнав протиправною бездіяльність головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького Максима Сергійовича щодо виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 18 січня 2013 року за №0907/5844/2011 у виконавчому провадженні №43898832 та зобов`язав головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького Максима Сергійовича вжити заходів до виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року, на підставі якого Івано-Франківським міським судом 18 січня 2013 року видано виконавчий лист за №0907/5844/2011 у виконавчому провадженні №43898832, а саме, усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажу металевої огорожі для доступу до спільного коридору та горища (т. 5 а.с.218-222).

01 лютого 2019 року головним державним виконавцем Раковецьким М.С. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу на бездіяльність державного виконавця з часу поновлення провадження, суд вважав, що доводи, викладені у скарзі представниці ОСОБА_2 , знайшли своє підтвердження, матеріали справи не містять доказів здійснення державним виконавцем виконавчих дій, державний виконавець не виконав ухвалу суду про витребування матеріалів виконавчого провадження та в судове засідання не з`явився, відтак наявні правові підстави для задоволення скарги.

Заперечуючи оскаржувану ухвалу, боржник ОСОБА_1 вказував, що згадані в ухвалі місцевого суду обставини були досліджені в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі №344/8651/17, а тому вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів вказані аргументи відхиляє, зважаючи на таке.

Дійсно відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Однак, така правова норма процесуального законодавства України застосовується тільки тоді, коли в суд подано тотожний позов, тобто якщо особа повторно звернулась в суд за вирішенням спору про право цивільне.

В даному ж випадку представник ОСОБА_2 звернулась в суд не для вирішення спору про право, тобто не з матеріально-правовою вимогою, а із скаргою з метою судового контролю за діями чи бездіяльністю державного виконавця в процесі виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Розділом VII ЦПК України (стаття 447) передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У даній справі підставою для звернення із скаргою представницею ОСОБА_2 було допущення бездіяльності головним державним виконавцем Раковецьким М.С. з часу поновлення ним виконавчого провадження в справі, тобто з 01.02.2019. Наведені у скарзі обставини не були предметом дослідження судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 12 листопада 2020 року у справі №344/8651/17.

Отже, між ОСОБА_2 і головним державним виконавцем Раковецьким М.С. відсутній матеріально-правовий спір.

З огляду на викладене відсутні підстави для закриття провадження у цій справі на підставі п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що ст.129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Всупереч наведеним нормам головним державним виконавцем Раковецьким М.С. не вчинялися виконавчі дій з примусового виконання виконавчого листа №0907/5844/2011 в період з 01 лютого 2019 року. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відтак суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення скарги, визнання бездіяльності головного державного виконавця протиправною.

Будь-яких доводів на спростування законності і обґрунтованості ухвали суду апеляційна скарга не містить, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 січня 2024 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.