Справа № 404/9439/23
Номер провадження 2/404/2338/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрат на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 26628,47 грн., понесених в період з червня 2022 року по жовтень 2023 року.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та витребувано від Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області довідку про доходи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 3-4 квартал 2022 року та січень-листопад 2023 року (ас. 29)

Позивачем подано клопотання (вх. № 9335 від 04.03.2024 року, вх. № 21484 від 16.05.2024 року) про застосування заходів процесуального примусу до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області заходи процесуального примусу у вигляді штрафу від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2023 року, та неподання таких доказів без поважних причин (а.с. 47-50, 55-60).

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши клопотання про застосування заходів процесуального примусу, з`ясувавши заявлені підстави такого клопотання, проаналізувавши норми процесуального права, які регулюють порядок застосування заходів процесуального примусу, суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 144 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Однак, судом в діях Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області не встановлено зловживання, а також суд не вбачає мету перешкоджання судочинству та затягування розгляду справи. Відтак, суд відмовляє в застосуванні заходів процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 44, 144, 148, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, у вигляді накладення штрафу від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Л.Д. Кулінка

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка