Дата документу 20.03.2024 Справа № 332/4157/14
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4157/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/807/869/24
У Х В А Л А

20 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:

головуючого Полякова О.З.,

суддів Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіткапітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення залишку заборгованості по кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 11 березня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ні скаржник, ні його представник не брали участі у розгляді справи. Суд направляв сповіщення про розгляд справи за адресою квартири, добровільно проданої ОСОБА_1 як позичальником для погашення заборгованості перед банком.

Про існування оскаржуваної ухвали скаржник дізнався після ознайомлення з матеріалами справи помічником адвоката Працевитого Г.О. 23 лютого 2024 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с 236).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В той же час, пунктом 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2021 року до суду повернувся конверт із судовою повісткою, направленою на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з поміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою. Квартира продана» (а.с. 220, зворот).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» та від 12 листопада 2002 року у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначив, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді заяви, не проживав за адресою, на яку суд першої інстанції направляв йому повідомлення про розгляд цієї заяви, а матеріали справи містять докази на підтвердження ознайомлення представником скаржника з матеріалами справи 23 лютого 2024 року, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року.

Проте апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. не може бути відкрито у зв`язку з недоплатою судового збору за її подання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023» встановлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 3028 грн.

Відповідно до вимог п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, скаржникові необхідно оплатити судовий збір в сумі 605,60 грн.

До апеляційної скарги додано квитанцію про сплату скаржником судового збору в розмірі 102 грн, отже сума недоплати судового збору становить 503,60 грн.

Реквізитами банківської установи з 01 січня 2022 року є:

22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України)

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Запоріжжя Вознес./22030101;

Рахунок отримувача (IBAN): UA0008513;

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Відомча ознака: «80» Апеляційні суди

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на судове рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), Запорізький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі ст.ст. 185, 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича строк на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу - залишити без руху.

Надати скаржнику строк, що не може перевищувати десять днів з дня вручення копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 503,60 грн.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 357 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: