н/п 2-о/174/17/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, вказуючи, що її чоловік ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, а саме в м.Маріуполь Донецької області, від вогнепального сліпого осколкового поранення голови з пошкодження кісток черепа та речовини головного мозку, про що зазначено в довідці про причини смерті (до форми № 106/у № 1506) та в лікарському свідоцтві про смерть № 1506 від 22.04.2024.

Для проведення державної реєстрації смерті, відповідно до законодавства України, вона звернулася до Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відділ ДРАЦС), однак в усній формі їй було відмовлено в такій реєстрації з посиланням на відсутність необхідних документів.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті її чоловіка відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Просить встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить заяву задовольнити (а.с.18).

Представник заінтересованої особи - Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.21).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.1 гл.5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Також, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Факт родинних відносин між заявницею та померлим ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області 12.04.2003, згідно з яким ОСОБА_3 12.04.2003 уклала шлюб з ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 (а.с.8).

Особа заявниці підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 04 червня 2008 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, відповідно до якого ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Пологи Запорізької області (а.с.9).

Відповідно до копії довідки від 24.03.2022 №1244-, виданої Управлінням соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.11).

Факт смерті та причини смерті ОСОБА_2 підтверджуються копіями лікарського свідоцтва про смерть № 1506 від 22.04.2024 та довідки про причину смерті форми № 106/у № 1506 від 22.04.2024, виданих так званим республіканським бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я, так званої Донецької народної республіки, та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03 травня 2024 року так званим територіальним відділом РАЦС Пологівського району Управління РАЦС Запорізької області, згідно яких ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Маріуполь Донецької області, так званої Донецької Народної Республіки, у віці 44 роки, причина смерті вогнепальне сліпе осколкове поранення голови з пошкодження кісток черепа та речовини головного мозку (а.с.4,19).

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає за можливе застосувати вищевказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, для оцінки наданих заявницею документів про смерть її чоловіка ОСОБА_2 , які видані закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті чоловіка на тимчасово окупованій території України для заявниці ОСОБА_1 є істотно обмеженими, у той час як встановлення вказаного факту має для неї істотне значення щодо реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо, тому надані заявницею копії свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті ОСОБА_2 . суд приймає у якості допустимих доказів по справі.

Таким чином, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території України - у м.Маріуполь Донецької області, факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України знайшов своє підтвердження в суді, а встановлення цього факту має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки є підставою для реєстрації смерті її чоловіка державним органом України та видачі свідоцтва про смерть останнього встановленого законодавством України зразка, а також отримання спадщини після померлого чоловіка, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст.ст.263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився в селі К-Роздори Пологівського району Запорізької області, Україна, РНОКПП НОМЕР_4 ) на тимчасово окупованій території України в м.Маріуполь Донецької області (причина смерті вогнепальне сліпе осколкове поранення голови з пошкодження кісток черепа та речовини головного мозку).

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова