Справа № 638/1780/24
Провадження № 2/638/3005/24
20 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Поддубкіної А.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-
29.01.2024 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 25.09.2021 вона звернулась з заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, заведа спадкова справа, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею після смерті сина. Предметом спадщини є квартира. Нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадкування, оскільки наявні обтяження на нерухоме майно. Арешт нерухомо майна було накладено Дзержинським ВДВС, у виконавчому провадження з виконання судового наказу №2-н-697/2006. У 2009 році у сина був борг за послуги мобільного оператора у розмірі 160 грн, який вона особисто сплатила, у тому ж році син надавав квитанції до органів державної виконавчої служби. Документи про закриття виконавчого провадження надати не може, оскільки вони були у сина і вже минуло багато часу. Листом Шевченківського ВДВС повідомлено, що станом на 19.12.2023 відносно ОСОБА_3 виконавчих проваджень немає. Через відсутність будь-яких відомостей щодо виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 та підстав, визначених ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, позивачу було відмовлено у зняття арешту із посиланням про можливість такого арешту за рішенням суду. У зв`язку з чим позивач просить скасувати арешт з майна.
29.01.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу розподілено в провадження судді Семіряд І.В.
30.01.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі відкрито загальне провадження.
29.02.2024 проведено підготовче засідання, за результатами якого прийнято ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи для судового розгляду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання.
22.09.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, уповноважила адвоката Гересименя О.Ю. представляти її інтереси в суді.
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача, представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 13.09.2004, №5553 та Інформацією з Державного реєстру речових прав №357620892 від 08.12.2023.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №6526.
Після смерті ОСОБА_3 , який є сином позивача ОСОБА_2 , остання звернулась до Приватного нотаріуса ХМНО Калініченко С.О. з заявою про прийняття спадщини.
Як вказує позивач, під час оформлення спадщини їй стало відомо, що на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 накладено арешт.
З листа Шевченківського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.12.2023 №146949 вбачається, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідно до якої здійснюється збирання. Зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, станом на 19.12.2023 виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 на примусовому виконанні не перебуває. Надати більш детальну інформацію про обставини здійснення виконавчого провадження не вбачається можливим у зв`язку зі знищенням його матеріалів.
Позивач вказує, що має намір розпорядитись майно, проте накладені арешти не дають можливості це зробити.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Згідно із пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Частиною першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
За положеннями статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на день подання позову, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).
Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
У зазначеній справі позивач пред`явив позов до Шевченківського ВДВС, клопотань про залучення до справи інших відповідачів не заявив, хоча йому було роз`яснено таке право у підготовчому засіданні.
Проте, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено 31.03.2009 на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні з виконання судового наказу №2-н-697/2006, виданого 03.11.2006 Комінтернівським районним судом м. Харкова.
Натомість, до участі у справі не залучено осіб, на користь яких підлягала стягненню заборгованість із ОСОБА_3 , а саме мобільного оператора «МТС Україна».
При цьому, лише за наявності належних відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вирішувати питання їх по суті, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Отже, вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.317,319,312,386, 391 ЦК України, суд,-
У задоволені позову ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , 61145

Відповідач - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харкова, , вул. Ярослава Мудрого, 26.

Суддя: І.В. Семіряд