Провадження №: 2/336/939/2024
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 березня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С., розглянувши заяву адвоката Тивоненка Данила Руслановича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 407 991,00 грн.

Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищезазначена заява, в якій викладено прохання накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно та грошові кошти ОСОБА_2 в межах суми 407 991,00 грн., а також на кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «БАНК ВОСТОК».

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року відповідач звертався до позивачки з проханням надати йому для особистих потреб грошові кошти в борг. У період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року гр. позивачка здійснила 17 платежів на загальну суму: 417 991,00 грн.Зазначені 17 платежів на вищевказану суму були перераховані на банківську карткувідповідача ( НОМЕР_1 , BANK VOSTOK). Відповідач у свою чергу зобов`язувався укласти з позивачкою договір позики таповернути останній грошові кошти у повному розмірі. Визнання суми боргу,обов`язок його повернення підтверджуються скрін-шотами переписки з мобільного застосунку Viber.Після здійснення останнього платежу 23.05.2023 року, позивачка написала відповідачу задля того, щоб дізнатися інформацію про те, коли останній зможе почати повертати позичену ним суму грошей, адже відповідач обіцяв повернути кошти до серпня 2023 року. Вказане повідомлення відповідачем ігнорується. Отже, сторони так і не змогли погодити істотних умов договору позики, відтак, він не був укладений між ними. Повідомляємо, що між сторонами ніколи не існувало будь-яких інших договірних зобов`язань, перераховані кошти не є благодійною допомогою, вони не перебували і не перебувають у шлюбі, отже, у відповідача не було і не має достатніх правових підстав для утримання і не повернення грошей. Враховуючи вищевикладене, за таких обставин позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних Законом інтересів. Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст, до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21.06.2023р. у справі № 916/3027/21. Враховуючи той факт, що із скріншотів наданих позивачем, можна ідентифікувати відповідача, оскільки відповідач визнає, що кошти ним отримані і не повернуті, він обіцяє їх повернути. Отже, вважаємо, що у такому разі, у суду наявні усі підстави задля прийняття скріншотів з переписки між позивачем та відповідачем, як доказу у вказаній справі, на який посилається позивач. Позивачка шляхом перевірки відкритих реєстрів майна не змогла беззаперечно з`ясувати, чи зареєстровано за відповідачем якесь нерухоме або рухоме майно, але за наявною інформацією останній офіційно працевлаштований, отримує дохід, має у розпорядженні авто, проживає у квартирі. Отже, у випадку відчуження вказаного майна, витрачання коштів, отриманих в боргу, можливо буде втрачена можливість виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивачки. Отже, станом на дату звернення позивачки з цією заявою існує реальна можливість того, що відповідач може вільно розпорядитись коштами на картках та майном, а отже і реальна загроза того, що законні права та інтересі позивачки будуть грубо порушені. Саме тому, позивачка звертається до суду із цією заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову про поділ майна.

Так, за нормою ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, зокрема, на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд при розгляді заяви виходить з того, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. При цьому, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, вагомість поданих доказів.

Встановлено, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована, зазначені заявником підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами. З вказаних підстав заява підлягає задоволенню.

Як передбачено ч.8 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення. Станом на час розгляду судом заяви відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,151,153,157,260,261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно та грошові кошти ОСОБА_2 , а також кошти особи, що знаходяться на рахунках у ПАТ «БАНК ВОСТОК», в межах суми 407 991,00 гривень.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Роз"яснити відповідачу передбачене ст. 158 ЦПК України право звернутися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Є.С. Боєв