Справа № 362/1845/24
Провадження 2/362/1574/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі суду :

судді - Ковбель М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові заяву предстваника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває вищезазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, а саме:автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , придбаний на підставі договору купівлі - продажу № ЕАД00002094 від 17,08,2019 р. із забороною користування, розпорядження та відчуження, який зареєстровано за Відповідачем ОСОБА_2 ( РНОКПП - НОМЕР_4 ). А також просить, спірний транспортний засіб передати на зберігання Позивачу ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що предметом позову у дані справі є вищезазначене майно, яке було придбано сторонами за час перебування у шлюбі як подружжям, та власником якого було зазначено Відповідача. Представник позивача вважає що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, на його думку вище вказані обставини достатні для задоволення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача (заявника), які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи майновий характер спору - поділ майна, суд вважає, що заходи у вигляді заборони відповідачу та будь-яким третім особам чинити перешкоди у доступі позивачу до об`єктів нерухомого майна, які підлягають поділу, є співрозмірними до позовних вимог, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи розмір заявлених позивних вимог, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та розміром заявлених позивних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково, а саме шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , придбаний на підставі договору купівлі - продажу № ЕАД00002094 від 17,08,2019 р. із забороною користування, розпорядження та відчуження, який зареєстровано за Відповідачем ОСОБА_2 ( РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Діяльність приватного виконавця регулюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Законом України «Про виконавче провадження», нормами яких заборонено втручання в діяльність приватного виконавця.

Одним з принципів діяльності приватного виконавця як суб`єкта незалежної професійної діяльності є принцип незалежності (п.3 ч.1 ст.4, ч.2 ст.16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Вилучення у боржника автомобіля та його передача на зберігання іншій особі є одним з заходів примусового виконання, передбаченим ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», застосування якого відноситься до дискреційних повноважень приватного виконавця.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149-153,259-260,353-355 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , придбаний на підставі договору купівлі - продажу № ЕАД00002094 від 17,08,2019 р. із забороною користування, розпорядження та відчуження, який зареєстровано за Відповідачем ОСОБА_2 ( РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Позивач (стягувач): ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: 067 - 702 - 39 - 38

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , засіб зв`язку: 095 - 392 - 09 - 29.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя М.М.Ковбель