ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3033/24 Справа № 203/2516/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Католякін М.О.)

В С Т А Н О В И В:

1 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулаась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просила замінити сторону виконавчого провадження з ВАТ «Комерційний Банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у цивільній справі № 203/25816/14-ц.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Замінено Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 (заборгованості за кредитним договором від 05 грудня 2006 року №8/2006/840-К/1432-ПР у цивільній справі №203/2516/14-ц, правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»). У решті заяву залишено без задоволення.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки про розгляд даної заяви їй відомо не було, судові повістки та оскаржувану ухвалу не отримувала.

Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявника частково, припустився порушення частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України про те, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Заява ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" не містить вимоги заміни стягувача у виконавчому листі, проте, містить вимогу заміни стягувача у виконавчому провадженні. Отже, постановлення судового рішення про заміну стягувача у виконавчому листі, за таких обставин, порушує принцип диспозитивності цивільного судочинства і не є частковим задоволенням заявленої вимоги, а є задоволенням вимоги, яка не була заявлена.

ОСОБА_2 просив ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року скасувати та відмовити ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в задоволенні заява у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, про причину неявки суд неповідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1). неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2). недоведеність обставин, що мають значення для справи; 3). порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2014 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 05.12.2006 №8/2006/840-К/1432-ПР у сумі 5 690 414,12 грн. Рішення набрало законної сили 28.08.2014 (а.с.. 83 86, 118 123).

24 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та заявником було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL3N216953, за яким останній набув права вимоги за кредитним договором від 05.12.2006 №8/2006/840-К/1432-ПР (а.с.а.с. 175 179).

Частково задовольняючі заяву ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та замінюючи сторону у виконавчому листі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано доказів існування виконавчого провадження з виконання рішення від 14.07.2014 року.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В оцінці вимог заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача, суд першої інстанції не звернув уваги на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), відповідно до яких на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Тобто якщо виконавче провадження не відкрито, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Відповідно до правових позицій викладених у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання.

Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони виконавчого провадження, а саме стягувача його правонаступником, відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 ВП ВС, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, норми матеріального права, а також висновки Верховного суду, колегія суддів приходить до висновку про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача, разом з тим, судом першої інстанції своєю ухвалою замінив сторону у виконавчому листі, тобто судом першої інстанції фактично не розглянуто по суті заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача, а розглянуто по суті інше питання, яке заявником перед судом не заявлялось, тобто, суд першої інстанції вийшов за межі заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Крім того, судом першої інстанції не було перевірено факт видачи виконавчого листа та відкриття виконавчого провадженя за цим листом у випадку його видачі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 379 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2024 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська