Справа № 761/2786/16-ц
Провадження № 6/761/229/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа; поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №761/2786/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016р. по справі №761/2786/16-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») ОСОБА_1 було задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №71-0251006/ФК-08 від 22 серпня 2008р. у розмірі 135460, 13 грн та 2031,90 грн - судового збору.

На виконання зазначеного судового рішення, 23 травня 2016р. Шевченківським районим судом видано виконавчий лист стягувачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021р., замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Дельта Банк», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з примусового виконання виконавчого листа №761/2786/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва по цивільній справі №761/2786/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначило, що згідно матеріалів кредитної справи, що була передана ПАТ «Дельта Банк» його правонаступнику, виконавчий лист №761/2786/16-ц було подано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Херсонській області та 31 серпня 2018р. головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, заявник зазначив, що в матеріалах кредитної справи, що була передана ПАТ «Дельта Банк» відсутній виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, ТОВ «Дніпрофінансгруп» у своїй заяві посилалось на те, що первісний стягувач ПАТ «Дельта Банк» з поважних причин не мав можливості контролювати процес стягнення, оскільки останній перебуває в процесі ліквідації з 05 жовтня 2015р., що підтверджується інформацією, яка була офіційно опублікована у газеті «Голос України» та на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на викладене, заявник, посилаючись на те, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа пропущено з об`єктивних причин, при цьому оригінал виконавчого листа був втрачений під час листування органу державної виконавчої служби з первісним стягувачем, керуючись ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, просив суд видати дублікат зазначеного виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2023р. заяву призначено до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в прохальній частині заяви заявник просив проводити розгляд без його участі. Решта учасників поважності причини неявки суду не повідомили.

Оскільки, неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної заяви, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016р. по справі №761/2786/16-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») ОСОБА_1 було задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №71-0251006/ФК-08 від 22 серпня 2008р. у розмірі 135460, 13 грн та 2031,90 грн - судового збору.

На виконання зазначеного судового рішення, 23 травня 2016р. Шевченківським районим судом видано виконавчий лист стягувачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021р., замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Дельта Банк», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з примусового виконання виконавчого листа №761/2786/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва по цивільній справі №761/2786/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Заявник, у свою чергу, повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 25 вересня 2015р. за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015р. «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, в обґрунтування факту втрати оригіналу виконавчого листа заявник посилався на те, що 31 серпня 2018р. головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та по тексту заяви зазначено, що представники органу державної виконавчої служби не мають можливості надати належне підтвердження факту відправки виконавчого документу та зазначеної постанови стягувачу, проте, до поданої до суду заяви не надано доказів вказаного (звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до органу державної виконачої служби, відповідь органу ДВС, тощо).

Суд звертає увагу заявника, що належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018р. у справі № 2515/739/2012, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020р. у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020р. у справі № 1003/6035/12, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

З огляду на викладене, враховуючи наведені правила Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо обов`язковості направлення постанови про повернення оригіналу виконавчого документа стягувачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також відсутність дій стягувача щодо отримання вказаних відомостей в органі ДВС, суд вважає недоведеним факт втрати оригіналу виконавчого листа під час пересилання.

Суд критично оцінює доводи стягувача щодо тривалого невиконання рішення суду - перебування банку на стадії ліквідації, адже наведені обставини не можуть бути безумовними підставами для задоволення цієї заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суди, при розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.

З`ясування вказаних обставин відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20 січня 2016р. в справі № 6-711цс15.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представник первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» отримав виконавчий лист 23 травня 2016р., однак 31 серпня 2018р. державним виконавцем винесено постанову про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу.

При цьому, відступлення прав вимоги від ПАТ «Дельта Банк», до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відбулось 15 червня 2020р., та ухвалою суду від 21 лютого 2021р. було замінено сторону виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа, тобто на цей час новий стягувач ще не втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку із чим, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», купуючи права вимоги, повинен був це усвідомлювати та вчиняти дії, які спрямовані на виконання рішення суду.

Водночас, ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є юридичними особами, мають у штаті працівників, які були зобов`язані забезпечувати контроль за виконанням судових рішень в органах ДВС.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію первісним та попереднім стягувачами своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від них дій, спрямованих на забезпечення контролю за виконанням судових рішень, представником заявника не надано, як й не підтверджено існування обставин, які об`єктивно цьому перешкоджали.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником заявника у заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не є поважними, а отже не можуть бути підставою для поновлення вказаного строку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950р., яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997р. та згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015р. у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності та враховуючи висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд вважає, що представником заявника не доведено факту втрати оригіналу виконавчого документу, а також поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про відсутність правових підстав для видачі його дублікату та поновленні строку для пред`явлення, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 433, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа; поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №761/2786/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: