г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4654/19
Номер провадження 2/213/98/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги за період з 01.10.2013 по 31.10.2019 в розмірі 40 547,34 грн, інфляційні втрати 8 360,00 грн та 3% річних 2 489,14 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачами відзив на позов не надано.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає встановленими такі обставини.

АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії/ централізованого опалення.

Як видно із довідок Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 11.12.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованими значились ОСОБА_1 , з 09.02.2012 року, ОСОБА_2 , з 05.03.2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 з 09.02.2012 року (а.с.16-20). Відповідачі є споживачами комунальних послуг позивача за вказаною адресою, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія до житла відповідачів, однак останні вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з жовтня 2013 по жовтень 2019 року нараховано 40547,34 грн, споживачами оплати здійснено не було, а тому заборгованість становить 40547,34 грн (а.с.6).

Позивачем за період з грудня 2013 року по листопад 2019 року здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 8360,00 грн; 3% річних за період з 21.11.2013 по 01.11.2019 в розмірі 2489,14 грн (а.с.7).

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» були задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за житлво-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року в сумі 40547,34 грн, а також 3% річних у розмірі 2489,14 грн та інфляційні втрати у розмірі 8360,00 грн (а.с.26-27).

21 липня 2023 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Лисенком О.А. подано заяву про перегляд заочного рішення.

В заяві посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 договору з позивачем про надання комунальних послуг не укладав, тому незаконним є покладення на нього обов`язку щодо сплати заборгованості. З наданим позивачем розрахунком заборгованості не погоджується, жодного прикладу розрахунку місячного нарахування з посиланням на встановлений законом порядок із зазначенням складових розрахунку не наведено.

Позивач, знаючи про порушення свого права на отримання оплати за надані послуги щомісячно, після кожної несплати, своєчасно не звертався для стягнення заборгованості. Строк позовної давності щодо вимог до 01.11.2016 позивачем пропущено. Просять застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Представником позивача подано письмове пояснення до позову, в якому вказує, що постачання теплоносія протягом всього періоду проводилось не порушуючи вимог чинного законодавства та щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». З урахуванням того, що від відповідачів не надходило жодних претензій чи заяву у зв`язку з незаконним нарахуванням чи порушенням порядку надання послуги централізованого опалення, така послуга була надана позивачем належним чином та в повному обсязі, зокрема і в період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року.

Відповідачі в період виникнення заборгованості були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , за якою позивачем надавались послуги з централізованого опалення, тому вони є належними споживачами комунальних послуг та у розумінні Закону України «Про теплопостачання» є суб`єктами, які зобов`язані здійснювати оплату за надані послуги.

Твердження представника відповідача стосовно того, що покладення на відповідача ОСОБА_3 обов`язку щодо сплати заборгованості можливе виключно за умови укладення правочину, вчиненого у визначеному законом порядку вважає безпідставним, оскільки одним із обов`язків споживачів є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг.

Тарифи за надання теплової енергії для населення є загальнодоступною інформацією та міститься у відповідних рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради та Постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Нарахування заборгованості за спожиту теплову енергію за адресою відповідачів здійснено обґрунтовано, правильність нарахування сум заборгованості відповідачами не спростовано.

Попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн вважають неспівмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами.

Просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг.

Згідно із статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ч.2 ст.3 Закону).

Частина 4 ст. 5 Закону - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 3 вказаної вище статті встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Пунктом 3 ч.2 ст. 21 Закону на виконавця покладено обов`язок підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 2004 року, плата за послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 18 Правил було передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з пунктом 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Встановлено судом, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак факт відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Такий правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 20.04.2016 по справі 6-2951цс15.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 якого до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

З урахуванням викладеного, суд не вважає слушним посилання представника відповідача ОСОБА_5 у заяві про перегляд заочного рішення, стосовно відсутності підстав для нарахування та покладення обов`язку з оплати заборгованості за житлово-комунальні послуги позивача, за відсутності підписаного між сторонами договору.

Виходячи з п.12, 21 Правил №630 нарахування оплати за послуги централізованого опалення квартири не залежить від кількості зареєстрованих осіб в квартирі, а визначається відповідно до розміру опалювальної площі. Таким чином, власник квартири зобов`язаний здійснювати оплату комунальних послуг за опалення незалежно від фактичного користування вказаними послугами.

Нарахування заборгованості за спожиту теплову енергію за спірний період відповідачам здійснювалось за нормативно встановленими тарифами, які встановлювались відповідними Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України, Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Інформація про вартість опалення та тарифи на комунальні послуги є загальнодоступною для населення.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із розрахунку позивача видно, що споживачами в період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року не здійснювалась оплата за отримані послуги з централізованого опалення. Із заявами чи скаргами щодо неправильного нарахування вартості отриманих послуг, неповноти розрахунків або для здійснення перерахунку нарахованих платежів, відповідачі до АТ «Криворізька теплоцентраль» не звертались, таких доказів суду не надано.

Також стороною відповідачів не надано свого розрахунку нарахувань за спожиті послуги із зазначенням тарифів, опалювальної площі тощо. Клопотань про витребування у позивача інших доказів на обґрунтування правильності розрахунків відповідач ОСОБА_3 та його представник суду не заявляли.

З огляду на викладене суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_5 у заяві про скасування заочного рішення щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за недоведеністю та необґрунтованістю розрахунку боргу і застосованих тарифів.

Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, про який було заявлено представником відповідача ОСОБА_3 , суд приходить до такого.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

В даному випадку перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку, тому право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати.

Встановлено, що відповідачами в спірний період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року не здійснювалась оплата за надані послуги з централізованого опалення квартири, тому позивач починаючи з наступного місяця після першої несплати (неповної оплати) за надані послуги мав можливість реалізувати своє право щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, позовна заява надійшла до суду 28 листопада 2019 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період з жовтня 2013 року по жовтень 2016 року включно.

Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період, починаючи з листопада 2016 року, у зв`язку з чим в цій частині вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів цієї заборгованості підлягають задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відповідачем ОСОБА_3 заявлено про застосування строку позовної давності, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення підлягають задоволенню в межах строку позовної давності з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2019 року в сумі 31 912,25 грн.

Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на свою користь інфляційних втрат і 3% річних від простроченої суми та надав розрахунок. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги,суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних солідарно з усіх відповідачів за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року в розмірах 2727,81 грн та 1400,76 грн відповідно.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з того, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з урахуванням приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог, а саме по 336,77 грн з кожного.

Вирішуючи питання про стягнення понесених відповідачем ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, суд керується наступним.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідача адвокатом Лисенком О.А. були надані суду: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія ордеру, копія договору про надання професійної правничої допомоги від 07.06.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок у цивільній справі від 21.07.2023, відповідно до якого вартість послуг адвоката за виконання таких робіт: подача заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз матеріалів справи, складання та подача до суду заяви про перегляд заочного рішення, становить 10 000 грн. Позивач вважає вказаний розмір завищеним.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. При цьому, за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку наданим позивачу послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про стягнення заборгованості по комунальним послугам не є складними, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, ознайомлення з матеріалами справи подання заяви та ознайомлення з матеріалами справи, подання заяви про перегляд заочного рішення не вимагала від представника відповідача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа). На думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 10 000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Крім того, в судових засіданнях представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Лисенко О.А. участі не приймав, відзив на позов не подав.

У зв`язку з наведеним, з урахуванням заперечення представника позивача щодо розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір витрат на професійну (правничу) допомогу підлягає зменшенню до 2 000,00 грн. В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. відповідачу ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 261, 267, 509, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247 ч.2, 263-265, 268, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2019 року в сумі 31 912,25 грн, інфляційні втрати у розмірі 2727,81 грн, 3 % річних у розмірі 1400,76 грн, а всього 36040 (тридцять шість тисяч сорок) гривень 82 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 336 (триста тридцять шість) гривень 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 336 (триста тридцять шість) гривень 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 336 (триста тридцять шість) гривень 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 336 (триста тридцять шість) гривень 77 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, 50014, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відлповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 16 травня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко