ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/779/24 Номер провадження 22-ц/821/780/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/1218/20 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М.,Сіренка Ю.В.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_2 ;

представник скаржника адвокатФатєєв А.О.

стягувач - ОСОБА_3 ;

заінтересована особа Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року про відмову у поновлені пропущеного процесуального строку та на ухвалу про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, стягувач ОСОБА_3 , заінтересована особа Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

в с т а н о в и в:

05.03.2024 року представник заявника адвокат Фатєєв А.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 70688625 від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. У скарзі адвокат Фатєєв А.О. одночасно просить суд визнати поважними причини пропуску 10-денного терміну для подання зазначеної скарги до суду та поновити вказаний строк.

В обґрунтування поновлення процесуального строку адвокат Фатєєв А.О. вказує, що представником ОСОБА_2 у поточному році вживались заходи щодо зупинення у виконавчому провадженні №70688625 стягнення на підставі виконавчого документа та скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, проте ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 22.02.2024 року у справі № 693/1545/23 відмовлено у задоволені зазначеної заяви про забезпечення позову. Тому вважає, що саме з цієї дати (22.02.2024 року) буде належним та справедливим обчислення 10-денного строку для подання зазначеної скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року у поновленні строку представнику ОСОБА_2 адвоката Фатєєва А.О. для подання скарги на постанову державного виконавця - відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що суд не погоджується з доводом представника боржника, що вказаний десятиденний строк повинен відраховуватись саме з дати ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,зазначивши, що скаржник жодним чином не довів неможливості оскарження спірної постанови у встановлені законом строки, не довів, що йому не було відомо про існування спірної постанови раніше і він не мав змоги про неї дізнатися.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, стягувач ОСОБА_3 , заінтересована особа Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року представнику ОСОБА_2 адвокату Фатєєву А.О.відмовлено у поновленні строку на подання скарги на постанову державного виконавця, суд керуючись ч. 1 ст. 126 ЦПК України дійшов висновку скаргу на постанову державного виконавця залишити без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області про відмову у поновленні строку, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року у справі № 693/1218/20, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 є громадянином Німеччини у зв`язку з чим не розуміє української мови.Жодний документ у виконавчому провадженні № 70688625 у тому числі оскаржувана постанова від 18.07.2023 року не перекладена на німецьку мову та не скерована для належного отримання ані на електронну адресу, ані у паперовому вигляді за фактичною адресою проживання АДРЕСА_1 (який зазначено у рішенні Окружного суду м. Майсена від 21.04.2023 року у справі F 6F 226/22). Вказує, що в порушення вимог ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні не залучено перекладача для належного доведення до відома про заходи примусового виконання та встановлені обмеження. Скаржник вважає, що уповноваженими особами Відділу не вжито достатніх заходів у виконавчому провадженні № 70688625 передбачених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» для доведення належним чином до відома оскаржуваної ухвали від 18.07.2023 року з перекладом на німецьку мову.

З урахуванням наведеного, скаржник вважає, що наведені підстави є поважними причинами для поновлення судом пропущеного 10-денного строку для оскарження до суду постанови від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у ході здійснення судового контролю за виконанням судового рішення при фактичній сплаті боржником аліментів на території Німеччини у більшому розмірі, ніж визначено самим виконавчим листом № 693/1218/20 від 12.12.2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року про залишення скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця без розгляду, останній подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року про залишення скарги без розгляду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що у зв`язку з безпідставним не поновленням судом першої інстанції строку звернення до суду зі скаргою при наявності об`єктивних та поважних причин та залишення скарги без розгляду,суд першої інстанції позбавив скаржника доступу до правосуддя. Вказує, що листом Державної прикордонної служби України № 19-15642/24-вих від 04.03.2024 року достовірно підтверджено, що після 18.07.2023 року, тобто винесення спірної постанови державного виконавця, ОСОБА_2 більше не повертався на територію України, що унеможливлює його ознайомлення з вказаною постановою. Вказує, що він перебуває за кордон було достовірно відомо уповноваженим особам Відділу ДВС, у тому числі від листів представників боржника у виконавчому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача,учасників справи, які з`явились в судове засідання,перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2024 року представник заявника адвокат Фатєєв Андрій Олександрович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №70688625 від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року у поновленні строку представнику ОСОБА_2 адвоката Фатєєва А.О. для подання скарги на постанову державного виконавця - відмовлено.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.03.2024 року скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, стягувач ОСОБА_3 , заінтересована особа Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказані судові рішення зазначеним вище вимогам закону не відповідають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З гідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому, судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Перевіряючи доводи скаржника щодо безпідставної відмови судом у поновленні строку на оскарження постанови державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 70688625 від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, колегія суддів виходить з наступного.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подачу скарги адвокатом Фатєєвим А.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , що з березня 2022 року до теперішнього часу ОСОБА_2 постійно проживає на території Німеччини, де продовжує утримувати своїх дітей та приймати участь у вихованні, у зв`язку з чим останній не отримував на території України від Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодних постанов винесених у виконавчому провадженні № 70688625, у тому числі постанови № 70688625 від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Вказано, що основну частину документів, долучених до скарги отримано у справі № 693/1545/23, які представником ОСОБА_3 були долучені до своєї позовної заяви.

Також, в обґрунтування поновлення процесуального строку адвокат Фатєєв А.О. вказує, що представником ОСОБА_2 у поточному році вживались заходи щодо зупинення у виконавчому провадженні № 70688625 стягнення на підставі виконавчого документа та скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, проте ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 22.02.2024 року у справі № 693/1545/23 відмовлено у задоволені зазначеної заяви про забезпечення позову. Тому вважає, що саме з цієї дати (22.02.2024 року) буде належним та справедливим обчислення 10-денного строку для подання зазначеної скарги на дії державного виконавця.

Вважає, що вказані підстави є поважними причинами для поновлення судом пропущеного 10-денного строку для оскарження до суду постанови № 70688625 від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відмовляючи у поновленні строку для подання скарги на постанову державного виконавця, суд першої інстанції мотивував рішення тим, щов матеріалах справи наявна копія постанови від 09.01.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 70688625 із ідентифікатором доступу. Таким чином, на думку суду з моменту отримання вказаної постанови боржник мав всі можливості отримувати всі постанови державного виконавця.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок ґрунтується лише на припущеннях суду та не підтверджуються матеріалами справи.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, вирішуючи питання про поновлення строку для подання скарги суд першої інстанції вірно зазначив, про обізнаність скаржникапро постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2023 року, що не заперечується останнім, як і не заперечується той факт, що 31.03.2023 року в межах виконавчого провадження представником боржника скеровано докази часткової сплати боргу та те, що 13.10.2023 року представник боржника звернувся до державного виконавця із заявою про часткову сплату суми боргу за виконавчим документом та ознайомленням з матеріалами справи.

Надаючи оцінку зазначеним вище фактам, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки саме обізнаності/необізнаності боржника ОСОБА_2 про постанову державного виконавця від 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду, на яку і було подано скаргу. Зокрема, суд першої інстанції не надав оцінки доводам скаржника стосовно поважності причин пропуску строку на подачу скарги у зв`язку з тим, що останній перебуває тривалий час за кордоном ( з моменту воєнного стану в України). Так, згідно відповіді Державної прикордонної служби України на адвокатський запит № 291/22 від 02.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 перетнув державний кордон України 02.03.2022 року (а.с.85), та не дослідив, що згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.07.2023 року зазначена адреса: АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції не надав оцінки Акту державного виконавця датований липнем 2023 року про те, що під часвчинення примусових дій та виходу державним виконавцем за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована за боржником, двері ніхто не відчиняв, зі слів сусіда боржник більше року за вказаною адресою не проживає (а.с.76).

Разом з тим в матеріалах справи міститься медичний висновок від сімейного лікаря загальної медицини ЛутцаКунерта від 08.02.2024 року про те, що ОСОБА_2 страждає від алергії. Процедури проводяться у клініці починаючи з вересня, щорічно, з частотою 1 (один) раз на тиждень. Медичний висновок перекладений та засвідчений підпис перекладача нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуб Н.М. (а.с.86,87).

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що представник боржника знайомився з матеріалами виконавчого провадження, а сама наявність заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не свідчить про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.77).

Скаржник звертаючись в суд зі скаргою на постанову державного виконавця та заявляючи клопотання про поновлення строку вказав, що про основну частину документів, долучених до даної скарги отримано у справі № 693/1545/23, які представником ОСОБА_3 були долучені до позовної заяви. В подальшому після обізнаності з зазначених матеріалів справи про постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник скаржника адвокат Фатєєв А.О. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій серед заявлених вимог була вимога про заборону уповноваженим особам Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти певні дії у виконавчому провадженні № 70688625 -тимчасово обмежувати ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчим листом № 693/1218/20 від 12.12.2022 року. Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Фатєєва А.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 суд першої інстанції зазначив, що вказана вимога заявника не підлягає до задоволення з тих підстав, що вказане питання підлягає розгляду в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала про відмову у забезпечені позову постановлена 22.02.2024 року, а скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця 28.02.2024 року (а.с.97).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції зазначеного вище не врахував та дійшов до передчасного висновку про відмову у поновленні строку, а відповідно і залишення скарги без розгляду з цих підстав..

За викладених вище обставин, зважаючи на те, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінено та не надано належної оцінки доказам скаржника, які подані для поновлення процесуальногостроку для подачі скарги, та враховуючи, що висновки суду про відмову в поновленні строку ґрунтуються лише на припущеннях та власних твердженнях, колегія суддів вважає, що ухвали суду про відмову в поновленні строку та про залишення скарги без розгляду постановлені з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, оскільки судом постановлено ухвали з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг, скасування ухвал від 12 березня 2024 року про відмову у поновлені пропущеного процесуального строку та про залишення скарги без розгляду задовольняє з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року про відмову у поновлені пропущеного процесуального строку та ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року про залишення скарги без розгляду- скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14.05.2024 року.

Судді