Справа № 953/3841/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Драгана О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ), про оспорювання батьківства, -

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова 06.07.2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просив виключити запис (відомості) про нього, як батька з актового запису №2931 від 10.10.2020, вчиненого у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2-3).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 13).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням в підготовче судове засідання з повідомленням сторін (а.с. 15).

Одночасно з позовом надійшло клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі (а.с. 10-11).

У відзиві на позов відповідач просила винести ухвалу про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи в експертній установі, зразки для проведення експертизи відібрати від позивача та відповідача в різні дні, судові витрати за проведення експертизи стягнути з позивача (а.с. 28-30).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2022 клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по вказаній цивільній справі задоволено; призначено по даній цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 14), попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. На вирішення експертів поставлено відповідні питання (а.с. 69-70).

08.12.2022 надійшов лист начальника КЗОЗ ХОБСМЕ з матеріалами цивільної справи, в якому він зазначив, що судова молекулярно-генетична експертиза в Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи не проводиться, а виконується забір крові. Даний вид експертизи проводиться у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. Додатково повідомляє, що згідно правил проведення молекулярно-генетичних експертиз та методичних рекомендацій, експертизи спірного батьківства проводяться з обов`язковим дослідженням ДНК матері, дитини та припустимого батька (а.с. 75).

15.02.2023 до канцелярії суду надійшла заява позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, в якій він просить призначити по справі судову молекулярно-генетичну експертизу (експертизу ДНК), провадження якої доручити Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, із забором зразків КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с. 78-79).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.02.2023 призначено по даній цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України (а.с. 82-83).

04.07.2023 до канцелярії суду надійшов висновок експерта №919-МГ молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 94-95).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2023 поновлено провадження у справі за вказаною позовною заявою (а.с. 97)

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 122).

В судові засідання, призначені на 20.07.2023, 17.08.2023, 28.09.2023, 30.10.2023, 24.11.2023, 15.01.2024, 02.02.2024, 20.03.2024 позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності, чи клопотань про відкладення розгляду справи від позивача до суду не надходило.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить розглядати вказану справу за її відсутності, оскільки на даний момент вона проживає в іншому місці, по реєстрації ВПО (а.с. 104).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вимогами ч. 3 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме: належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення слід вважати, що суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість в змозі відкласти розгляд справи. При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача в п`ятий раз поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 275 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у своїй постанові у справі № 658/1141/18 від 21.09.2020, згідно якої наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд приходить до висновку, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як вона не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом.

Як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому Суд вказав, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості в розгляді їхньої справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в восьмий раз не з`явився до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, а тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє особу права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 223, 257 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ), про оспорювання батьківства залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Суддя С.О. Муратова