Справа № 446/1472/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1472/23

учасники справи:

позивач за первісним позовом та

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ;

представник ОСОБА_2 ;

відповідач за первісним позовом та

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ;

представник ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_3 , в якій просить виділити у власність квартиру загальною площею 29,1 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_3 та стягнути з неї на користь позивача 130021,00 грн. компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.07.2022 рішенням суду, шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Вказує, що у шлюбі подружжям була придбана однокімнатна квартира, яка відповідно до звіту про оцінку майна, оцінена за ринковою вартістю в сумі 260042 грн. Виходячи із рівності часток ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь із ОСОБА_3 компенсацію за його частку в квартирі у сумі 130021 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27.07.2023 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

16.10.2023 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , а саме у стягненні на користь ОСОБА_6 130 021,00 грн компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, вказуючи, що вищевказана не є спільною сумісною власністю подружжя, а придбана за її особисті кошти. Також зазначає, що за час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль марки ВАЗ 2103, 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого становить 12200 грн., мотоцикл ЯВА 350, 1988 року випуску, двигун НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , орієнтовна вартість якого становить 16500 грн.; бензопила марки Могилев БМ-5,5 орієнтовною вартістю 2847,00 грн, фен Eurotes 112/2400 орієнтовною вартістю - 675,68 грн, шліфувальна машина Procraft HW 1200Е 125 мм орієнтовною вартістю -1475 грн., мотокоса Тайга ТБТ -3700 орієнтовною вартістю 3090 грн., а тому просить визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю та стягнути на її корить грошову компенсацію вартості переліченого майна подружжя у сумі 18393,84 грн.

Ухвалою суду від 09.11.2023 підготовче провадження у справі закрито , призначено справу до судового розгляду по суті.

28.12.2023 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала заяву про зменшення позовних вимог та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикл ЯВА 350, 1988 року випуску, двигун НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , бензопилу марки Могилев БМ-5,5, промисловий фен Eurotes 112/2400, кутову шліфувальну машина Procraft HW 1200Е 125 мм, припинити її право власності на частину автомобіля марки ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикла ЯВА 350, 1988 року випуску, двигун НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , бензопили марки Могилев БМ-5,5, промислового фена Eurotes 112/2400, шліфувальної машини ProcraftHW І200Е 125 мм, та стягнути з відповідача на корить грошову компенсацію вартості переліченого майна подружжя у сумі 16848,84 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала подану ними позовну заяву, вказала що сторони перебуваючи у шлюбі придбали однокімнатну квартиру, власником якої зареєстрована відповідачка, і вважає таку спільно нажитим майном. Вказала, що вже було подано позовну заяву про поділ такого майна, але оскільки сторони помирилися, то від позову позивач відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив його позовні вимоги задовольнити та стягнути на його користь грошові кошти за належну йому частину в квартирі, яка була придбана ними спільно в шлюбі. Також зазначив, що в нього залишився автомобіль марки ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 та бензопила, де знаходиться промисловий фен йому не відомо, а шліфувальної машини у них не було.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вказала, що квартиру ОСОБА_3 придбала за власні кошти, просила задовольнити поданий ними зустрічний позов та відшкодувати належні їй кошти. Вказала, що авто знаходиться у ОСОБА_1 , косарку вона забрала.

Допитаний в судовому засіданні 28.12.2023, в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_3 придбала будинок, який саме він не знає, але пригадує, що ОСОБА_3 приїжджала до нього разом із своїм батьком, щоб позичити у нього 600 доларів, оскільки їй не вистачало для купівлі будинку.

Допитана в судовому засіданні 15.02.2024, в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її братом, вказала, що перебуваючи в шлюбу із ОСОБА_3 , вони придбали квартиру. Також зазначила, що сторони перебуваючи у шлюбі придбали будинок у с. Великосілки, згодом вони його продали та купили квартиру в м. Кам`янка-Бузька, її з братом батьки також допомагали їм коштами.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 29.12.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 11.06.2022 (а.с.6).

Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.07.2022 у справі №446/671/22.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 2489970, власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)

З договору купівлі продажу квартири від 07.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М. видно, що ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2 . (а.с.86)

Як видно із звіту про оцінку майна від 26.05.2023 виготовленої ТОВ «Агенство нерухомості «Габріель», а саме 1-кімнатної житлової квартири, загальною площею 29,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , її ринкова вартість становить 260042,00 грн. (а.с.8-9)

Також встановлено, що власником транспортного засобу ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору є ОСОБА_1 і такий набув право власності на нього 18.08.2017, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 . (а.с.39)

Згідно висновку про вартість майна від 12.10.2023, виконаного оцінювачем СПД ОСОБА_10 , ринкова вартість колісного транспортного засобу, марки, моделі ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , рік випуску 1978, легковий седан-В становить 12200 грн. (а.с.50-51)

Таким чином судом встановлено, що за період перебування у шлюбі сторони придбали у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як зазначено у ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, у ч. 1 ст. 57 СК України визначено випадки, коли майно набуте у шлюбі є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка і до таких випадків віднесено зокрема випадок, коли майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Саме на цю норму права посилається ОСОБА_3 , вказуючи, що спірна квартира була придбана нею за її особисті кошти.

Як на доказ цієї обставини ОСОБА_3 та її адвокат Ройко Т.І. посилаються на те, що згідно договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 07.10.2003 ОСОБА_3 продала житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1057 га, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.84), а за виручені кошти, та кошти позичені у осіб, які є свідками у справі, вона придбала спірну квартиру.

Однак, суд вважає, що такі докази не доводять факту придбання спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_3 , оскільки за реалізацію будинку та земельної ділянки ОСОБА_3 отримала оплату у сумі 1500,00 грн., тоді як спірна квартира була придбана за кошти у сумі 6420,00 грн, що у більш як 4 рази є більшим.

Крім того, як видно з умов договору купівлі-продажу від 07.10.2003, за яким ОСОБА_3 реалізувала житловий будинок і земельну ділянку, такий будинок був нею набутий також у період шлюбу з ОСОБА_1 , а саме на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2000 (а.с. 89). А тому, кошти, які нею отримані за договором купівлі-продажу від 07.10.2003, є такими, що отримані від реалізації спільного майна подружжя.

Суд критично оцінює покази допитаних свідків у частині їх показів щодо того, які кошти були потрачені на придбання спірної квартири, оскільки такі свідки не були присутні ані під час придбання такого майна, ані під час домовленостей про таке придбання, тому такі обставини їм не могло бути відомо.

А тому, оскільки інших доказів матеріали справи не містять, а право спільної сумісної власності подружжя презюмується, то суд вважає, що така квартира була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а не особистої власності ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд вирішуючи даний спір в частині спірної квартири вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо грошової компенсації вартості 1/2 частини з огляду на таке.

Так, обраний у даній справі спосіб захисту права одного з подружжя на поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації його частки у квартирі відповідає положенням ч. 4 ст. 71 СК України та узгоджується із послідовною практикою Верховного Суду, зокрема у постанові від 18.10.2022 по справі №369/13810/20.

Однак, судом у межах даної справи встановлено і сторонами визнається та обставина, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, і ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.11.2022 провадження у справі було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с. 92-93).

Ухвала про закриття провадження у справі є однією із форм процесуального завершення розгляду спору, а відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на те, що позивач у цій справі заявив вимогу про поділ майна подружжя шляхом компенсації його частки, а у попередній справі заявив вимогу про поділ майна подружжя шляхом визнання за ним права на 1/2 ідеальну частину, суд вважає, що предмети у цій справі формально є різними, а тому підстави для закриття провадження у справі в цій частині у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні.

Однак, суд наголошує, що позивач відмовився від вимоги про поділ такого майна подружжя загалом, а тому зміна способу такого поділу в майбутньому не може призвести до задоволення такого позову, оскільки право на поділ такого майна між подружжя позивач вже реалізував і є рішення суду, яке набрало законної сили щодо даного конкретного майна.

З ухвали суду від 24.11.2022 видно, що позивачу було роз`яснено наслідки такого закриття провадження у справі внаслідок відмови від позову, а інтереси його були представлені професійним адвокатом, а тому він чітко усвідомлював те, що таке майно залишається у власності дружини.

Тому, оскільки з моменту набрання законної сили ухвали про закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову, спірна квартира перестала бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, то суд відмовляє у задоволенні позову про її поділ саме з цих підстав, а не з тих, які вказує відповідач за первісним позовом.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3 про компенсацію вартості 1/2 частини майна, яке вказано у зустрічній позовній заяві суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

А як зазначено у ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частина 4 цієї статті передбачає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 № 209/3085/20 зазначено, що частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

З огляду на те, що транспортний засіб ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний на ім`я ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_3 , то такий автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

А враховуючи те, що такий автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_1 після розірвання шлюбу і він погоджується з його подальшим користування надалі, а ОСОБА_3 на нього не претендує, то суд вважає, що ОСОБА_3 має право на грошову компенсацію 1/2 частини його вартості, яка визначена висновком про його вартість майна від 12.10.2023 на рівні 12200 грн.

Відтак, вимога про компенсацію вартості такого транспортного засобу підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги ОСОБА_3 про припинення права спільної власності на таке майно, то така вимога не є ефективним способом захисту, про що вказано у п. 40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 №209/3085/20, де зокрема суд виснував, що оскільки унаслідок виділення автомобіля у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється, то окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

Оцінюючи підставність позовних вимог ОСОБА_3 про поділ іншого майна, яке вказано у її зустрічній позовній заяві, суд дійшов висновку, що нею не доведено факт придбання такого майна загалом.

Так, у справі наявний реєстраційний документ серії МД №508059 на мотоцикл ЯВА 350, 1988 року випуску, двигун НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 і у такому вказано, що він належить на праві власності ОСОБА_11 , тобто не сторонам у справі. Доводи про те, що таке майно було придбано без відповідного оформлення права власності на одного з подружжя суд відхиляє як безпідставні.

Щодо позовної вимоги про компенсацію вартості 1/2 частини бензопили марки Могилев БМ-5,5, промислового фену Eurotes 112/2400 та кутової шліфувальної машини Procraft HW 1200Е 125 мм, то з огляду на те, що будь-яких доказів придбання такого майна, його вартості та часу набуття у власність не надано суду, а відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 заперечує наявність цього майна на момент розірвання шлюбу, суд вважає, що така позовна вимога не може бути задоволена.

Судові витрати у справі необхідно розподілити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 258, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) 6 100, 00 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки ВАЗ 2103, 1978 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Повний текст рішення складено 21 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус