Справа № 201/4513/20
Провадження № 8/201/6/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Атаманюка І.Л.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності (а.с.100-108 т. 2).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманової В.В. від 01.08.2022 відмовлено у відкриття провадження (а.с. 166 т. 2).

12.09.2022 позивачка ОСОБА_1 знову звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності (а.с. 177 - 186 т. 2).

Ухвалою судді Демидової С.О. від 22.09.2022 заявлений по справі самовідвід (а.с. 22-24 т. 3).

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 27.09.2022 заявлений по справі самовідвід (а.с. 33 т. 3).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2022 заявлений по справі самовідвід (а.с. 37 - 38 т. 3).

Ухвалою судді Батманової В.В. від 30.09.2022 заяву ОСОБА_1 повернуто заявниці на підставі ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України (а.с. 41 т. 3).

За наслідками оскарження ОСОБА_1 цієї ухвали в апеляційному порядку поставною Дніпровського апеляційного суду від 08.11.2022 ухвалу скасовано справу передано на розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 81 83 т. 3).

Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 21.11.2022 справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі, призначений розгляд заяви у порядку спрощеного провадження із повідомленням учасників (а.с. 108 т. 3).

Ухвалою суду від 04.04.2023 відмовлено позивачці у задоволенні клопотання про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 215 т. 3).

Ухвалою суду від 25.04.2023 відмовлено задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020 (а.с. 16 18 т. 4).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.09.2023 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2023 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 132 136 т. 4).

Скасовуючи ухвалу суду, колегія суддів Дніпровського апеляційного суду виходила із того, що судом першої інстанції прийнято рішення про відмову у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами без належного повідомлення учасників справи про розгляд справи, а саме, матеріали справи не містять відомостей про повідомлення про день та час розгляду справи відповідача Дніпровської міської ради, дії та рішення якої оскаржує позивач. При цьому, міська рада неодноразово зверталася до суду з клопотаннями про відкладення, що свідчить про їх інтерес у розгляді справи. Враховуючи неналежне повідомлення учасників справи про розгляд заяви, суд першої інстанції допустив порушення встановлених чинним законодавством норм для розгляду такої заяви.

Крім того, приписами ч. 2 ст. 427 ЦПК України, передбачено, що протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 12.09.2022, та лише 21.11.2022 постановлено ухвалу про відкриття провадження, тобто з порушенням строків визначених ч. 2 ст. 427 ЦПК України, що свідчить про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права.

Крім того, ч. 1 ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом першої інстанції прийнято рішення про відмову у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами 25.04.2023 року, що свідчить про порушення судом першої інстанції встановлених чинним законодавством строків для розгляду такої заяви.

Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 02.10.2023 заявлений по справі самовідвід (а.с. 141 т. 4).

Ухвалою судді Батманової В.В. від 10.10.2023 заявлений по справі самовідвід (а.с. 147 т. 4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.10.2023 справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі, призначений розгляд заяви у порядку спрощеного провадження із повідомленням учасників (а.с. 153 т. 4).

Ухвалою суду від 08.11.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зважаючи на те, що неявка представника Дніпровської міської ради слугувала підставою для скасування первісної ухвали суду 25.04.2023 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та направлення справи для продовження розгляду, на підставі ч. 1 ст. 128 ЦПК України, явку представника Дніпровської міської ради суд визнав обов`язковою, про що відповідачеві направлено судову повістку із повідомленням про визнання явки представника обов`язковою (а.с. 165 - 170 т. 4).

Ухвалою суду від 08.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи у справі за про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 215 т. 4).

Ухвалою суду від 19.03.2024 вжито заходів процесуального примусу до Дніпровської міської ради.

На обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами позивачка зазначила таке.

Підставою для звернення із вказаною заявою є обставини, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000337, внесеному до ЄРДР 24.09.2020 за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, й викладені у клопотанні прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, було подане 29.06.2022 до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, про яке позивачка дізналася лише 06.09.2022 після ознайомлення із поданою 02.09.2022 заявою у справі № 932/3404/22 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та отримання 06.09.2022 копії цього клопотання.

Саме із моменту отримання 06.09.2022 в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська у справі № 932/3404/22 цього клопотання у ОСОБА_1 виникли підстави для звернення із даною заявою.

Зазначила, що 18.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом у даній справі до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради із вимогами про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 26.11.2008 № 262/39 про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га із кадастровим номером: :03:026:0046, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування Державного акта серії ЯЗ № 303559 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га із кадастровим номером: :03:026:0046, виданий Дніпропетровською міською радою на ім`я ОСОБА_3 ; скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської ДНК Водолазькою Н.В. за № 1-162; скасування державної реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і запису про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020 у задоволені позову відмовлено, з тих підстав, що на час прийняття Дніпропетровською міською радою спірного рішення від 26.11.2008 № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 , який був батьком відповідача, земельної ділянки, ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .

Позивачкою ОСОБА_1 не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння, розташованого за адресом АДРЕСА_2 , що прийняття 26.11.2008 Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею та видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку будь-яким чином порушили її права інтереси.

За наслідками скарження рішення суду ОСОБА_1 , постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2021 рішення суду першої інстанції залишене без мін.

Заявниця вказує, що предметом спору у цій справі є земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер: :03:026:0046, про АДРЕСА_1 , на якій знаходиться житловий будинок, який будувався упродовж 2009-2018 років подружжям ОСОБА_4 за спільні кошти. На території домоволодіння знаходяться два житлових будинки: 1) житловий будинок загальною площею 65,6 кв.м. із господарськими будівлям та спорудами, який придбаний ще померлим ОСОБА_3 і у подальшому успадкований ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2008, виданого державним нотаріусом Першої ДДНК Кравцовою А.А. 2) житловий будинок загальною площею 229,1 кв.м, збудована упродовж 2009-2018 років за спільні кошти подружжям ОСОБА_4 за час перебування у шлюбі і який є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.

У підстави позову ОСОБА_1 вказувала на протиправні діх Дніпровської міської ради щодо прийняття 26.11.2008 рішення № 262/39 в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до прийняття цього рішення, що підтверджується листом Управління державної реєстрації Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.09.2020 № 3327/05.1-41, свідоцтвом про його смерть, виданим 01.03.2008. Заява до Дніпропетровської міської ради від імені ОСОБА_3 про передачу в приватну власність земельної ділянки датована ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після смерті ОСОБА_3 . Технічна документація із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку - Обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка виготовлена на замовлення ОСОБА_3 у 2008 році ТОВ «Квартал», затверджена рішенням Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008, виготовлена та затверджена вже після смерті ОСОБА_3 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданий 11.06.2009 Дніпропетровською міською радою на ім`я померлого ОСОБА_3 , що надало можливість синові ОСОБА_2 незаконно оформити право власності на земельну ділянку із розташованим на ній спірного житлового будинку площею 229 м.кв., який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 .

Щодо поділу будинку до цього часу існує судовий спір у справі № 201/10657/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю з визначенням реального розміру частки у спірному об`єкті; виділення частки в натурі, визнання права забудовника; усунення перешкод в користуванні об`єктом незавершеного будівництва. У даній справі постановлена ухвала 17.09.2019 про забезпечення позову.

Під час розгляду справи 201/4513/20 судом першої інстанції не з`ясовано і не досліджено те, що за спадкодавцем ОСОБА_3 на момент смерті право власності на земельну ділянку не було зареєстровано, що підтверджувалося інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.03.2019 та інформаційною довідкою № 160419014 від 21.03.2019, яка містяться в спадковій справі № 663-08, заведеній після смерті ОСОБА_3 . Цю довідку було вилучено на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000467 від 27.02.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України і кримінальному провадження № 0000337 від 24.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у нотаріуса Першої Дніпровської ДНК Водолазької Н.В.

Спадкодавець ОСОБА_3 не міг завершити процедуру приватизації земельної ділянки, що підтверджується технічною документацією із землеустрою ТОВ «Квартал», складеною після смерті ОСОБА_3 24.02.2008, заява директору ТОВ «Квартал», датованою 10.03.2009, технічним завданням на виконання робіт щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку, датованим 10.03.2009, технічним завданням № 69/83286 на виконання топографо-геодезичних робіт з інвентаризації меж земельної ділянки, датованим 13.07.2008, актом встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, датованим 18.05.2008, копією заяви від ОСОБА_3 про передачу в приватну власність безкоштовно земельної ділянки, датованою 01.08.2008, копією заяви ОСОБА_3 директору ТОВ «Квартал» від 10.03.2009 № 70880, рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 року № 262/39, державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим міською радою на ім`я ОСОБА_3 11.06.2009 вже після його смерті.

Тому Державний акт і право власності на земельну ділянку від 11.06.2009 є недійсним і підлягали скасуванню. Після смерті ОСОБА_3 земельна ділянка за Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.12.2008 ОСОБА_2 не була успадкована. Незаконність оформлення процедури приватизації земельної ділянки за померлим ОСОБА_3 є доказом незаконного оформлення права власності ОСОБА_1 на як на земельну ділянку, так і на домоволодіння.

У клопотанні прокурора від 29.06.2022 про закриття кримінального провадження № 0000337 від 24.09.2020 встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,1000 га, з кадастровим номером: :03:026:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у його власності не знаходилась, тобто у склад спадкової маси не входила. Тобто, нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину на майно, на яке на момент смерті спадкодавця не було зареєстровано право власності.

Вказані зазначені обставини не були відомі та не могли бути відомими суду першої інстанції та іншим учасникам справи під час розгляду цивільної справи № 201/4513/20, оскільки були встановлені лише під час досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0000337 від 24.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, а документи на підтвердження вказаних обставин були вилучені слідчими у порядку тимчасового доступу та встановлено, що нотаріус Водолазька Н.В. 31.03.2019 видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, перевіривши що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг міститься в матеріалах кримінального провадження, у спадковій справі № 663-08), збривши витяги із з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких відсутня була інформація станом на 21.03.2019 про реєстрацію права на земельну ділянку за ОСОБА_3 , не надала жодної правової оцінки тому факту, що державний акт виданий ОСОБА_3 після його смерті.

На підставі цих документів, отриманих у кримінальному провадженні, на замовлення ОСОБА_1 Дніпропетровським НДІСЕ проведена судова експертиза з питань землеустрою і 23.03.2022 складений Висновок за результатами проведення експертизи з питань землеустрою № 369-22, яким установлено, що рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/3 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 , кадастровий номер :03:026:0046 площею 0,1000 га прийнято в той період часу коли ОСОБА_3 помер, інші документи із питань землеустрою також складені після його смерті.

На підставі викладеного, просила переглянути рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020 по цивільній справі № 201/4513/20 за нововиявленими обставинами.

Відповідач ОСОБА_2 із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не погодився. 07.03.2023 під час первісного розгляду подав заперечення проти заяви (а.с. 159 165 т. 3), у яких зазначив, що 12.09.2022 ОСОБА_1 повторно подала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Перед цим, 28.07.2022 позивачка подавала аналогічну заяву, ухвалою суду від 01.08.2022 у відкритті провадження було відмовлено у зв`язку із пропуском строку її подання. Дана ухвалу позивачка не оскаржувала і вона набрала законної сили. Заява від 12.09.2022 про перегляд по нововиявленим обставинам є аналогічною. У підставу для звернення з заявою по нововиявленим обставинам від 12.09.2022 зазначено кримінальне провадження № 0000337 від 24.09.2020, а саме його закриття 29.06.2022, про яке нібито заявниці ОСОБА_1 стало відомо (з її слів) лише 06.09.2020. Однак про кримінальне провадження заявниці відомо раніше, що видно з копії Витягу із ЄРДР з кримінального провадження № 0000337 від 24.09.2020, доданого до заяви від 28.07.2022 в даній справі (а.с. 160 т. 3), якому надано оцінку судом при прийняті рішення про відмову у відкриті провадження від 01.08.2022, після чого ОСОБА_1 подала копію цих документів повторно до суду та зазначила їх як нововиявлені обставини. Згідно із Витягу із ЄРДР, заявником є ОСОБА_1 , яка подала заяву до ЄРДР, яка зазначила всі ті ж обставини, що були предметом дослідження в кримінальному проваджені та знайшли своє відображення під час закриття справи.

Всі матеріалі що стосуються приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 були предметом дослідження при розгляді даної справи та копії яких неодноразово долучені до справи (а.с. 26-79 т.1) та їм було надано оцінку як судом першої так і апеляційної інстанції, і ті ж самі матеріали досліджувались у кримінальному проваджені № 0000337 від 24.09.2020, на які посилається ОСОБА_1 , як на нововиявлені.

Тобто, ОСОБА_1 ще 23.09.2020 сама створила цю обставину ще під час слухання по справі до прийняття рішення судом першої інстанції та була обізнана про існування обставин на які посилається в даній заяві та які вже досліджувались судом в цій справі.

Крім того, 14.09.2022 ОСОБА_1 також подала заяву до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з аналогічними позовними вимогами, що й в даній справі. На цей час у Жовтневому районному суді міста Дніпропетровська перебуває ще одна справа № 201/6593/22 з аналогічним предметом спору.

Також у даній справі судом апеляційної інстанції зазначено, що позивачкою не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та що прийняття 26.11.2008 Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки і видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку будь-яким чином порушили її права та інтереси.

Земельна ділянка площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:046, по АДРЕСА_1 , відсутня, що було встановлено при розгляді даної справи.

Крім того, у проваджені Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська знаходиться справа №201/10657/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництвом спільною сумісною власністю з визначенням реального розміру частки у спірному об`єкті, виділення частки в натурі, визнання права забудовника, усунення перешкод в користуванні.

Рішення по теперішній час не прийняте.

Враховуючи вищевказане, просив відмовити в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судове рішення у справі № 201/4513/20 в силі.

Окрім того, 12.12.2023 ОСОБА_2 під час нового розгляду справи (під головуванням судді Наумової О.С.) подав до суду аналогічні заперечення, у яких просив відмовити в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судове рішення у справі № 201/4513/20 в силі.

ОСОБА_1 02.02.2024 подала власні заперечення за заперечення відповідача (а.с. 198 208 т. 4), у яких звернула увагу на те, що Дніпровський апеляційний суд у мотивувальній частині постанови від 13.09.2023 у даній справі не погодився із тим, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими і не змінюють висновків суду і зазначив у постанові, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 12.09.2022 та лише 21.11.2022 постановлено ухвалу про відкриття провадження, тобто з порушенням строків визначених ч. 2 ст. 427 ЦПК України, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Наполягала, що саме з моменту отримання 06.09.2022 позивачкою у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська по справі № 932/3404/22 клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000337 від 24.09.2020 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у неї виникли підстави для звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, і саме з 06.09.2022 обліковується тридцятиденний строк на подання цієї заяви. Наполягала на задоволенні заяви.

Заявниця (позивачка) ОСОБА_1 та її представник адвокат Атаманюк І.Л. у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні суті заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти вимог заяви заперечував, просив відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у запереченнях. При цьому, після розгляду судом заявленого представником позивачки клопотання про застосування заходів процесуального примусу до Дніпровської міської ради і оголошення резолютивної частини ухвали, ОСОБА_2 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не може у подальшому приймати участь у судовому засіданні, адже не може перебували у судовому засіданні із представником позивачки, який веде себе агресивно, заявляє безпідставні клопотання, від чого у нього піднявся тиск (він страждає на гіпертонічну хворобу) та йому треба бути на роботі. Після того, як суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його необґрунтованістю, ОСОБА_2 покинув зал судового засідання.

Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання з`явився, про дату місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 218 221 т. 4), оскільки Дніпровська міська рада зареєстрована у підсистемі «Електронний суд». Від представника відповідача ОСОБА_5 19.03.2024 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні. Разом із тим, жодних доказів того, що представник приймає участь у розгляді іншої справи до клопотання не було долучено. Інший представник міської ради, яких згідно даних з ЄДР, декілька, також у судове засідання не прибув. Завдаючи на це, представником позивачки - адвокатом Атаманюком І.Л. було заявлене клопотання про застосування до міської ради заходів процесуального примусу у виглядів штрафу. Як було вказано вище, ухвалою суду від 08.11.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зважаючи на те, що неявка представника Дніпровської міської ради слугувала підставою для скасування первісної ухвали суду 25.04.2023 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та направлення справи для продовження розгляду, на підставі ч. 1 ст. 128 ЦПК України, явку представника Дніпровської міської ради суд визнав обов`язковою, про що відповідачеві направлено судову повістку із повідомленням про визнання явки представника обов`язковою (а.с. 165 - 170 т. 4). Представник Дніпровської міської ради кожного разу повідомлявся судом про дату, місце та час розгляду справи через підсистему «Електронний суд». Правом на подання заяви по суті представник відповідача не скористався. 12.12.2023 представник відповідача Конарева С.К. особисто приймала участь у судовому засіданні (а.с. 186 187 т. 4), у якому судом було запропоновано надати пояснення по справі. Представник відповідача повідомила, що письмові пояснення не надавалися і свою позицію представник міської ради буде висловлювати усно. 08.02.2024 представник відповідача Конарева С.К. також особисто приймала участь у судовому засіданні (а.с. 210 - 212 т. 4). Однак у судове зсідання, призначене на 19.03.2024 представник міської ради не прибув, хоча був обізнаний про дату, місце та час розгляду справи, що слідує із заяви про відкладення її розглядом. Тому судом, з огляду на те, що представник відповідача не виконав свого процесуального обов`язку щодо явки у судове засідання, не надав доказів поважності причин неявки, і не надав жодних пояснень по справі, які б виказували його позицію, судом 19.03.2024 постановлена ухвала про застосування до Дніпровської міської ради заходів процесуального примусу у вигляді штрафу. З метою розгляду справи у розумі строки, суд продовжив судове засідання.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області у судове засідання з`явився, про дату місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином кожного разу засобами поштового зв`язку, а також через підсистему «Електронний суд» (а.с. 164, 197, 221 т. 4),

Представник третьої особи Першої Дніпровської державної нотаріальної контори також у судове засідання з`явився, про дату місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином кожного разу засобами поштового зв`язку, а також через підсистему «Електронний суд» (а.с. 161, 169, 221 т. 4). 14.11.2023 і 28.11.2023 від завідувача Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Водолазської Н.В. надходили заяви про розгляд справи без участі їх представника, рішення відніс на розсуд суду (а.с. 174, 175 т. 4).

Розглянувши матеріали заяви, дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників справи, суд приходить до такого висновку.

Судом установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2021, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності (а.с. 234-236, т. 1, а.с. 91-96 т. 2).

Як видно з матеріалів справи, у обґрунтування свого позову ОСОБА_1 вказувала, що у період шлюбу за спільні кошти розпочато будівництво житлового будинку з господарськими будівлями, який має ступінь готовності 100%. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2019 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Однак будинок, зведений ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час їх перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Вказаний будинок зведений на земельній ділянці площею 0,1 га, право власності на яку було зареєстроване за померлим батьком ОСОБА_2 протиправно, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки припинилось разом із його смертю. Проте 26.11.2008, через дев`ять місяців після його смерті, Дніпропетровською міською радою протиправно винесене рішення № 262/39 про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Користуючись вказаною обставиною, відповідач, ОСОБА_2 , протиправно, приховуючи факт смерті батька, отримав на його ім`я державний акт серії ЯЗ № 303559 на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , виданий Дніпропетровською міською радою.

21.03.2019 державним нотаріусом Першої ДДНК Водолазською Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 . Спадщина, на яке видано вказане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008 року.

Державним нотаріусом Водолазською Н.В. при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо перевірки відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а отже, здійснено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за підробленими документами.

Вказаними діями ОСОБА_2 , порушено права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1 , оскільки на вказаній земельній ділянці, право власності на яку набуто та зареєстровано із грубим порушенням вимог закону, знаходиться об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, складні стосунки між ними, реєстрація права власності на

Оскільки ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі незаконного рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/39, відповідно, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.03.2019 року, посвідчене нотаріусом Водолазською Н.В. за № 1-162, є також незаконними (а.с. 2 9 т. 1).

Під час розгляду справи ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.03.2019, з якого видно, що земельна ділянка із кадастровим номером :03:026:0046 вже була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 28 т. 1).

Також під час розгляду справи позивачкою було долучено копію заяви ОСОБА_3 до міського голови, датовану 01.08.2008, про передання йому у приватну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Також долучено копію технічного паспорта, виготовленого ТОВ «Квартал» на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого в Держаному фонді документації 17.09.2009, копію Висновку ТОВ фірма «Геора» про наявні обмеження на використання земельних ділянок від 04.09.2008, складеного на ім`я землекористувач ОСОБА_3 , копію заяви ОСОБА_3 директору ТОВ «Квартал» про виконання робіт із підготовки технічної документації зі складання Державного акта про право власності на земельну із вх. 10.03.2009, копію технічного завдання на земельну ділянку від 10.03.2009 ТОВ Квартал» , у якому замовником вказано ОСОБА_3 , копію технічної документації щодо становлення меж земельної ділянки на місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 та копію заяви ОСОБА_3 від 04.02.2008 до Управління земельних ресурсів , копію технічного завдання від 13.07.2008 на замовника ОСОБА_3 та Акта встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі від 18.05.2008 ТОВ «Геоа», де землекористувачем вказаний вже ОСОБА_2 , копію акта здачі для нагляду за збереженням довгострокових межових знаків від 28.05.2008, підписану ОСОБА_3 (а.с. 103 - 120 т. 1).

Також ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено витяг з ЄРДР у кримінальному проваджені № 0000337 від 24.08.2020, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_1 щодо використання підробленого документа ОСОБА_2 , витяг з ЄРДР у кримінальному проваджені № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_1 (а.с. 180, 186 т. 1).

Окрім того, ОСОБА_1 до матеріалів справи була долучена копія постанови слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, з якої видно, що 10.02.2020 від ОСОБА_1 надійшла заява, відповідно до якої вона просить внести відомості до ЄРДР за фактом неправомірних дій Державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазської Н.В. від 21.03.2019 щодо неправомірного переоформлення права на спадщину.

Під час проведення аналізу пояснень заявника ОСОБА_1 , також її показів від 04.08.2020 та 02.09.2020, пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , наявних в матеріалах кримінального провадження, копій документів, з`ясовано, що 21.03.2019 Державний нотаріус Першої ДДНК Водолазська Н.В. видала Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого згідно спадкової справи № 66/2008, спадкоємцем ОСОБА_3 1953 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_2 . Спадщина складається з земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом розташовані на території АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №303559, виданого Дніпропетровською міською радою 11.06.2009 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/39 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, за №59, кадастровий номер :03:026:0046. Як вбачається із наданої ОСОБА_1 копії відповіді із головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на запит адвоката Атаманюка І.Л. від 04.08.2020, у Державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку для користування житлового будинку та інше площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_3 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 303559, номер державної реєстрації №59. Також зазначено що в Книзі реєстрації видачі державних актів на право власності на земельну ділянку є запис про видачу зазначеного державного акту на ім`я ОСОБА_3 від 11.06.2009. Відповідно до фотокопії відповідних записів зазначено, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку було видано. Таким чином, встановлено що Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №303559 видано уповноважений органом - Дніпропетровською міською радою 11.06.2009 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/39, що було зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, за № 59, кадастровий номер :03:026:0046. Станом на 21.03.2019 зазначений Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №303559, був дійним, відомості що нього містились і містяться в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Будь-яких заборон або обмежень щодо вчинення нотаріальної дії у відповідних реєстрах не містилось. Рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/39 зареєстроване в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, за №59 щодо надання ОСОБА_3 у приватну власність зазначеної земельної ділянки, не скасовано. Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №303559 було видано уповноважений органом - Дніпропетровською міською радою 11.06.2009 та також це рішення скасовано не було. Відповідно Державний нотаріус Першої ДДНК Водолазська Н.В., діяла в межах своїх повноважень на підставі наданого спадкоємцем правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ВГ №303559, а оскільки ніяких обмежень щодо зміни власника зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом не було, правовстановлюючий документ був дійсним, нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого згідно спадкової справи № 66/2008, спадкоємцем ОСОБА_3 1953 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_2 (а.с. 187 189 т. 1).

За скаргою ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2020 у справі № 201/9452/20 вказана постанова слідчого була скасована (а.с. 223- 224 т. 1).

В апеляційній скарзі, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 посилалася на наявність вищенаведених документів, які підтверджують протиправність набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку про АДРЕСА_1 після смерті за підробленими документами (а.с. 239 261 т. 1).

При цьому, як слідує із матеріалів справи, позивачка не зверталася до суду із клопотаннями по витребування доказів, про призначення судової посмертної почеркознавчої експертизи з метою встановлення набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку про АДРЕСА_1 після смерті за документами, які він не підписував.

Слід одразу зазначити, що ухвалою суду від 08.02.2024 позивачці (заявниці) відмовлено у задоволенні клопотання про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи, адже експертиза направлена на отримання нового доказу, який не існував на час ухвалення судового рішення, клопотання про призначення експертизи неправлене на отримання нового доказу, що не узгоджується із правилами перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Також слід зазначити, що отриманий на замовлення позивачки у Дніпропетровському НДІСЕ Висновок за результатами проведення експертизи з питань землеустрою № 369-22 від 23.03.2022, яким установлено, що рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 262/3 прийняте, а документи із землеустрою виготовлені після смерті ОСОБА_3 , є новим доказом, адже він отриманий через два роки після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Законодавство, у тому числі й ЦК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Нововиявлені обставини характеризуються сукупністю таких ознак: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би суттєво змінити, або прийняти інше рішення, ніж те, яке було прийняте).

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні (пункт 49.4.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17).

Заявниця вказує, що підставою для звернення із вказаною заявою, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000337, внесеного до ЄРДР 24.09.2020 за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, й викладені у клопотанні прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 192 - 195 т. 2).

Як видно із копії цього клопотання, сектором дізнання ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000337 внесеного до ЄРДР 24.09.2020, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.12.2008 Державним нотаріусом Першої Дніпровської ДНК Кравцовою А.І., ОСОБА_2 успадкував від померлого батька ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 , достовірно знаючи про те, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті здійснив ряд дій, спрямованих на незаконне заволодіння земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходилась в комунальній власності на територіальної громади міста Дніпропетровська. Так, ОСОБА_2 після смерті батька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи на те законних повноважень, звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою про передачу ОСОБА_3 у власність безкоштовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та про доручення розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі землевпорядній організації ТОВ «Квартал». У подальшому ОСОБА_2 у процесі розроблення документації із землеустрою, не маючи на те законних повноважень, здійснював підписи у документах від імені померлого батька ОСОБА_3 .

Після розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , Дніпропетровською міською радою було прийняте рішення від 26.11.2008 № 262/39 «Про передачу у власність земельних ділянок у Жовтневому районі м. Дніпропетровська», яким померлому ОСОБА_3 передана земельна ділянка з кадастровим номером :03:026:0046 по АДРЕСА_1 .

У подальшому 10.03.2019 ОСОБА_2 , не маючи законних повноважень, звернувся від імені померлого ОСОБА_3 до землевпорядної організації ТОА «Квартал» із заявою про виконання робіт щодо підготовки технічної документації зі складання Державного акта на прав власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:026:0046 та 11.06.2009 в Управлінні Держкомзему с. Дніпропетровська отримав на ім`я померлого ОСОБА_3 державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером :03:026:0046 серія ЯЗ №303559.

У подальшому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :03:026:0046 за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер: 1-152 бланк ННТ №325168, видане 21.03.2019 державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної і контори Водолазською Н.В., якою здійснено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 101 від 21.03.2019. В свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.03.2019 зазначено, що вказана земельна ділянка успадкована на підставі Державного акту серії ЯЗ №303559, виданого 11.06.2009.

При здійсненні державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 101 від 21.03.2019 державним нотаріусом Першої ДДНК Водолазською Н.В. не враховано наступне: що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; що рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 року № 262/39 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам Жовтневому районі м. Дніпропетровська», яким ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га. з кадастровим номером 210100000:03:026:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 прийнято вже після смерті останнього; що право власності на земельну ділянку і державний акт серії ЯЗ №303559 видано на ім`я ОСОБА_3 11.06.2009 року, тобто після смерті останнього.

Проаналізувавши зміст клопотання, зміст первісних позовних вимог, долучені під час первісного розгляду справи докази і докази, долучені до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до висновку, що обставини, на які заявниця посилається як на нововиявлені були їй відомі ще первісно при зверненні із позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у даній справі до ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності.

Підставу позову становлять фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Саме ці обставини покладені в основу позову.

Закон розмежовує види юридичної відповідальності (цивільно-правову, господарсько-правову, адміністративну, кримінальну, дисциплінарну). Те, що ці обставини, на які посилалася первісно позивачка, встановлені додатково органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, а у діях особи встановлені також і ознаки кримінально караного діяння, не робить ці обставини нововиявленими, оскільки вони самі по собі не зумовлюють цивільно-правову відповідальність, не є єдиними підставами, які надають право на захист права цивільного.

Окрім того, суд акцентує увагу завивці на такому.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Отже, в основу нововиявлених обставин мають покладатися ті докази, які стосуються предмету доказування, а необізнаність про них суду і учасників справи має впливати на висновки суду про права та обов`язки таким чином, що суд може дійти висновку про ухвалення іншого по суті рішення.

В аспекті вказаного, суд звертає увагу заявниці на ті підстави, які стали причиною відмови у задоволені її позову.

Так, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та що прийняття 26.11.2008 Дніпропетровською міською радою оспорюваного рішення № 262/39 про передачу у власність батькові відповідача - ОСОБА_3 земельної ділянки і видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку - будь-яким чином порушили її права та інтереси.

Колегія суддів погодилася з таким висновком суду першої інстанції, та виснувала, що позивачкою обраний неефективний спосіб захисту свого права, оскільки на час прийняття Дніпропетровською міською радою спірного рішення сторони у шлюбі не перебували. Будь-яких доказів, що рішенням Дніпропетровської міської ради №262/39 від 26.11.2008 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки було порушено саме її особисті немайнові або майнові права та інтереси ні до суду першої ні до апеляційної інстанцій позивачкою не було надано. Спори, які існують на теперішній час між сторонами з приводу поділу майна подружжя не стосуються земельної ділянки, яку успадкував відповідач після смерті свого батька, що визнано сторонами в суді апеляційної інстанції. Колегія суддів звернула увагу, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не приводить до відновлення порушеного, невизнаного або оспорюваного права, адже факт того, що вона є співвласником, зокрема, домоволодіння, розташованого на земельній ділянці, площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, за адресою: АДРЕСА_1 , теж не доведено.

Таким чином, навіть якщо б на момент розгляду справи існував обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 , клопотання прокурора про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 , повідомлення про підозру нотаріусу ОСОБА_8 від 27.04.2022 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України (а.с. 187- 188 т. 2), інші докази, зібрані у кримінальному провадженні, які підтверджують підстави позову у цій справі, і вони були досліджені судом, то ці обставини жодним чином не вплинули на рішення суду у даній справі, оскільки спір про поділ майна між колишнім подружжям ОСОБА_4 не був вирішений і позивачка не була власником частини спірного домоволодіння.

Цей спір не вирішений і натепер.

Відтак, наведені позивачкою обставини не зумовлювали судового реагування у вигляді ухвалення рішення про захист права, тому не є вирішальними і не можуть вплинути на суть спору і на даний час.

Стосовно строків звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заявниця вказує, що клопотання прокурора подане 29.06.2022 до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, але вона дізналася про нього лише 06.09.2022 після ознайомлення із поданою 02.09.2022 заявою у справі № 932/3404/22 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та отримання 06.09.2022 копії цього клопотання.

Саме із моменту отримання 06.09.2022 заявниця пов`язує строки звернення із даною заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Обставини, на які вказує заявниця були їй відомі ще у травні 2020 року при поданні позову, суд не вважає їх нововиявленими взагалі, а тому суд не приймає доводи заявниці про відлік строку звернення із заявою з 06.09.2022, адже такі стоки у даному випадку є недоречними.

У п.п. 42, 43, 44 рішення Європейського Суду з прав людини справа «Желтяков проти України» від 09.06.2011р. вказано, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х). Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Рішення у справі № 201/4513/20 набрало законної сили і є остаточним. Суд вважає, що заявницею порушується питання про його перегляд лише задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі, а тому відступ від принципу юридичної визначеності не є виправданими, оскільки він не обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

За положеннями ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

При подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявником сплачений судовий збір в сумі 6306,08 грн., який на підставі ст. 141 ЦПК України не стягується у зв`язку із відмовою у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 274, 279, 429 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності - відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений 20 березня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова