Справа № 477/224/21
Провадження № 2/477/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 квітня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Заїченко О.Є., Коцюрубенко О.М., Крошніною А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Іванової Т.В.,

представників відповідача адвокатів Ксенофонтової Г.І., Хажинського Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 181386,70 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином. Крім цього, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18 червня 2016 року близько 20-30 години сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування відповідача ОСОБА_2 ..

Його автомобілю були завдані механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_3 - помер, а інші пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - отримали тілесні ушкодження.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки. На підставі статті 75 КК України засуджену ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки, з покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України.

Крім цього, вироком суду з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 80000,00 грн, а на користь ОСОБА_5 у сумі 40000,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 червня 2020 року у справі 477/1451/17 позов ОСОБА_1 задоволений частково та стягнуто з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 8000,00 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу за № 695, складеного 03 серпня 2016 року Миколаївським відділом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням факторів, викладених в дослідницькій частині, складає 360386,70 грн.

Загальна сума відшкодованої йому матеріальної шкоди складає 179000,00 грн. Залишок складає 181386,70 грн.

Оскільки відповідачем залишок суми не відшкодований у добровільному порядку, просить стягнути його в судовому порядку.

У встановлений законом строк представником відповідача до суду направлений відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строки позовної давності, у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та не обґрунтованість. В обґрунтування вказала, що 18 червня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 з дати якої вже минуло майже п`ять років. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки. Рішенням Жовтневого районного суду області 16 червня 2020 року у справі №477/1451/17 у задоволенні позовних вимог, оскільки вони пред`явлені до неналежного відповідача. До того ж, як зазначено в рішенні суду, що у зв`язку з проведенням експертиз позивач не змінював заявлених позовних вимог.

Також зазначила, що відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі (369/6892/15-ц), ВС у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року (справа №910/18279/19) «У разі суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування».

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди вказала, що висновок від 03 серпня 2016 року № 695, на який посилається позивач та його представник, був зроблений на замовлення ОСОБА_1 з порушенням «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Відповідача до огляду автомобіля «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ніхто не запрошував та не повідомляв про можливий огляд, тому він є неналежним доказом матеріальної шкоди.

Вважає, що саме висновок експерта від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739. складений за ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2019 року у справі №477/1451/17, є належним доказом, оскільки експерт був попереджений про кримінальну відповідальність. Так, відповідно до вказаного висновку сума шкоди становить 341717,00 грн. Таким чином, залишок суми складає 341717,00 грн. 49000,00 грн. (відшкодовано страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА») 130000,00 грн. (відшкодовано ОСОБА_2 відповідно до розписки від 06 січня 2017 року) 55900,00 грн. (відшкодовано ОСОБА_2 , відповідно до розписки від 12 липня 2017 року) = 106817,00 грн.

Просила суд звернути увагу на твердження позивача, що рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області по цивільній справі №477/1451/17 від 16 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_7 відмовлено за безпідставності майнових вимог. Так, у судовому засіданні позивач не зміг пояснити, з яких підстав він вважає, що відповідач начебто знаходиться у трудових відносинах з ОСОБА_7 , а також чому позовні вимоги пред`явлено до ОСОБА_7 . До того ж, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі 477/1451/17 від 16 червня 2021 року позивачем не оскаржувалося.

Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій вона не погодилася з позицією представника відповідача. Зазначила, що, по-перше, доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності, посилаючись на висновок Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №910/18279, які застосовуються при добровільному страхуванні, є недоречними, оскільки поняття суброгації (про що також йдеться у зазначеному висновку Верховного Суду) не має відношення до даної справи.

Зазначена відповідачем інша аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц взагалі не має жодного відношення до даного виду правовідносин, оскільки у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду вирішує питання відносно перебігу строків позовної давності при зверненні до суду прокурора в інтересах відповідного органу (підприємства).

По-друге, згідно з частиною 1 статті 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Водночас, відповідно до положень частини 2, 3 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, оскільки позивачем до суду раніше було пред`явлено позов до відповідача про відшкодування моральної шкоди, а відповідно до вимог про стягнення матеріальної шкоди є частиною вимоги, на яку позивач має право, як особа, яка постраждала від злочинних дій відповідача. Тому, ОСОБА_1 не порушив строки позовної давності, звернувшись із цим позовом до суду на початку 2021 року.

З приводу суми матеріальної шкоди, вказала, що не погоджується з думкою представника відповідача з приводу того, що висновок експерта від 03 серпня 2016 року № 695 був зроблений з порушенням «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», а саме пункту 5.2, оскільки в даному конкретному випадку потреби у виклику заінтересованих осіб для технічного огляду належного позивачу КТЗ у оцінювача не виникло. Отже, доводи ОСОБА_2 щодо наявності в оцінювача обов`язку викликати заінтересованих осіб для технічного огляду КТЗ (а також доводи з цих підстав відносно неналежності висновку від 03 серпня 2016 року №695. як доказу) є надуманим та безпідставним, оскільки такий обов`язок під час проведення автотоварознавчих експертиз у суб`єктів оціночної діяльності відсутній (оскільки не передбачений жодною нормою законодавства).

Щодо посилання ОСОБА_2 з приводу розписки від 12 липня 2017 року. Так, кошти у сумі 2150 доларів США були отримані від ОСОБА_2 позивачем саме за продаж належного йому транспортного засобу, ініціатором продажу якого виступила ОСОБА_2 (визнаючи свою вину у завданні матеріальної шкоди належному ОСОБА_1 транспортного засобу, та намагаючись таким чином частково виправити свою вину шляхом сприяння у продажу пошкодженого через її дії транспортного засобу, належного позивачу). Тобто, кошти у сумі 2150 доларів США позивачем отримано від відповідача не в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Враховуючи викладене, підтримує раніше заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в правному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Іванова Т.В. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представники відповідача адвокати Ксенофонтова Г.І. та Хажинський Р.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову. Застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Додатково вказала, що з боку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» усі зобов`язання щодо відшкодування шкоди завданої третім особам відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ виконані в повному обсязі здійснивши страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в сумі 49000,00 грн. (т. 1 а.с. 118).

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 22 лютого 2021 року.

16 червня 2021 року ухвалою суду закритопідготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

16 березня 2023 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

За клопотанням представника позивача поновлено провадження у справі про що 14 грудня 2023 року постановлено відповідну ухвалу.

Вислухав пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне.

18 червня 2016 року близько 20-30 години ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в світлий час доби, біля с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, в напрямку автодороги Т-15-11 «Братське-Вознесенськ», порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Пасажир ОСОБА_3 - помер, а інші пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - отримали тілесні ушкодження.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року винною у ДТП була визнана водій автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .. Призначено покарання, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі статті 75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки, з покладанням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду на користь ОСОБА_6 у сумі 80000,00 грн., ОСОБА_5 у сумі 40000,00 грн (т. 1 а.с. 6-9).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року вирок суду першої інстанції залишений без змін (т. 1 а.с. 10-11).

Таким чином, встановлено, що саме з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, через порушення нею прави дорожнього руху України. Відповідач та його представники не заперечував факт ДПТ.

Автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Згідно з частинами 1 та 2 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення частини 1 статті 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Для з`ясування, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідно встановити: наявність майнової шкоди, протиправного діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В силу частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Власником транспортного засобу «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 . Вказане підтверджується документами про придбання автомобіля (т. 1 а.с. 12,13, 14, 15, 16, 17).

Відповідно до висновку науково-технічної експертизи від 07 березня 2013 року №388958 згідно з рішенням експертної групи (протокол засідання від 07 березня 2013 року №2849 ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДНІПРОЕКТ» узгоджує можливість переобладнання вантажного автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313CDI» (фургон), реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 21).

Проведено переобладнання транспортного засобу, що підтверджується актом технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного засобу вимогам безпеки дорожнього руху від 09 березня 2013 року, серії КІ №003056 (а.с. 22).

Як на доказ суми спричиненого матеріального збитку позивач посилається на Висновок експертного товарознавчого дослідження транспортного засобу від 03 серпня 2016 року № 695 (а.с. 23-38) з огляду на який сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням факторів викладених в дослідницькій частині, складає 360386,70 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області у цивільній справі №477/1451/17 від 16 червня 2020 року позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 8000,00 грн. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено повністю (т. 1 а.с. 40-42).

06 липня 2020 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 363,18 коп. (т. 1 а.с. 43-44).

В судовому засідання, під час дослідження цивільної справи №477/1451/17 встановлено, що відповідно до висновку експерта від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739 додаткової судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП від 18 червня 2016 року ринкова вартість автомобіля на дату ДТП становить 341717,00 грн.; вартість відновлюваного ремонту механічних пошкоджень автомобіля становить 1318614,62 грн. Відновлення такого транспортного засобу є економічно недоцільним. Вартість матеріального збитку становить 341717,00 грн.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки є витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказане, оскільки саме ОСОБА_2 винна у вчинені ДТП, яка призвела до пошкодження належного позивачу транспортного засобу та цей факт не оспорюється сторонами, суд вважає що вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої злочином підлягає задоволенню.

Щодо суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивач та його представник наполягають на тому, що сума матеріальної шкоди має рахуватися з суми збитків, визначених висновком експерта від 03 серпня 2016 року № 695, яка становить 360386,70 грн.

В той же час, представник відповідача наполягає на тому, що загальна сума збитків вірно визначена експертним висновком від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739, а саме 341717,00 грн. посилаючись на те, що експертиза була проведена за ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі №477/1451/17 та експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 358 КК України. До того ж вважає, що висновок на який посилається позивач складений з порушенням пункту 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», оскільки відповідач не була присутня під час огляду транспортного засобу.

Крім цього, з огляду на матеріали справи, був складений висновок експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 18-1141 від 30 травня 2018 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 302137 грн. 00 коп., але його відновлення є недоцільним, так як вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість (т. 1 а.с.66).

В судовому засіданні були допитані експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як пояснив експерт ОСОБА_8 ним було складено два висновки № 18-1141 від 30 травня 2018 року, де він визначив суму збитків 302137 грн. 00 коп., виходячи з того, що транспортний засіб є вантажним. Також ним була проведена додаткова експертиза від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739 і, з урахуванням отриманих документів щодо переобладнання транспортного засобу з вантажного у вантажопасажирський, ним була визначена сума збитку 341717 грн. 00 коп.

Експерт ОСОБА_9 пояснив, що під час проведення експертного дослідження він оцінював транспортний засіб як автобус, оскільки відповідно до поданих документів відповідає критеріям такого транспортного засобу.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу висновок експертного дослідження від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739, проведеного в рамках цивільної справи №477/1451/17, з огляду на те, що транспортний засіб є переобладнаним транспортним засобом із вантажного у вантажопасажирський і не є автобусом у заводському виконанні. Тому, на думку суду, вказаний висновок найбільш точно відображає як вартість транспортного засобу так і суму спричинених збитків.

Тобто, сума спричиненого збитку складає 341717 грн. 00 коп.

Згідно з експертними висновками на які посилаються сторони а саме: від 03 серпня 2016 року та від 03 лютого 2020 року № 19-8754/7739, автомобіль «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП знищено.

Оскільки автомобіль знищений та не підлягає ремонту, то відповідач має відшкодувати суму, визначену експертом.

06 січня 2017 року ОСОБА_1 від ОСОБА_2 в рахунок компенсації спричиненої матеріальної шкоди отримано 5000 доларів США (т. 1 а.с. 83).

З огляду на розписку ОСОБА_1 від 12 липня 2017 року останнім від ОСОБА_2 отримано 2150 доларів США від продажу автомобіля «Mersedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 39).

Вказана сума на думку суду отримана позивачем в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, а тому вважає необхідним включити її до відшкодованої суми.

Як було встановлено під час розгляду справи, та це не оспорюється сторонами 49000,00 грн. відшкодовано страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА».

Таким чином залишок суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню становить 106817,00 грн. (341717,00 грн. 49000,00 грн. (відшкодовано страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА») 130000,00 грн. (відшкодовано ОСОБА_2 відповідно до розписки від 06 січня 2017 року) 55900,00 грн. (відшкодовано ОСОБА_2 , відповідно до розписки від 12 липня 2017 року).

Суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до позовної заяви виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 257 ЦК України визначено, що загальний строк позовної давності становить три роки.

Відповідно до положень частини 2, 3 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки позивачем до суду раніше було пред`явлено позов до відповідача про відшкодування моральної шкоди (цивільна справа №477/1451/17), а відповідно до вимог про стягнення матеріальної шкоди є частиною вимоги, на яку позивач має право, як особа, яка постраждала від злочинних дій відповідача. Тобто позовна давність була пепервана пред`явленням позову про відшкодування моральної шкоди та розпочата 16 червня 2020 року.

З таких обставин ОСОБА_1 не порушив строки позовної давності, звернувшись із цим позовом до суду на 10 лютого 2021 року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 106 817 (сто шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 , на користь держави, судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ,адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податку НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», адреса: вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ, 02081.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 квітня 2024 року.

Суддя В.В.Полішко