ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/443/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/1724/21 Категорія: 304090000 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.12.2023 (повний текст складено 12.12.2023, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.А.) у цивільній справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

у лютому 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за договором №б/н від 27.08.2018 станом на 30.09.2020 в сумі 35 888,81 грн. (тіло кредиту), мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої порушено питання в даній справі.

Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.06.2021 позовні вимого задоволено. 24.10.2023 відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 07.11.2023 заочне рішення від 09.06.2021 скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.12.2023 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 2585,39 грн., судовий збір у сумі 163,52 грн. крім того, з позивача на користь відповідача пропорційно до відхиленої частки позову стягнуто 5567,76 грн. витрат на правничу допомогу, а також 536,80 грн. судового збору, сплаченого за перегляд заочного рішення у справі.

Суд вказав, що кошти, сплачені позичальником у рахунок погашення нарахувань за відсотками за користування кредитом, мають бути враховані в тіло кредиту, адже у встановленому порядку сторонами правовідносин не погоджувалися умови кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати банку зазначені відсотки.

Позивачем подано 17.01.2024 засобами поштового зв`язку на вказане рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити повністю позовні вимоги у справі.

В обґрунтування вказано на те, що відповідач, уклавши договір, погодився з тим, що він ознайомився з усіма умовами кредитування. Відповідні положення договору наявні у вільному доступі на веб-сайті банку. Користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердив свою згоду із запропонованими умовами кредитування. Представлений банком розрахунок боргу щодо тіла кредиту та коштів овердрафту (перевитрат за кредитом), які також включені до суми кредиту, відповідач не спростував.

Також скаржник вважає, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу є необґрунтованим та не співмірним зі складністю справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 35 888,81 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що в жовтні 2017 року позивач запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/monobank.ua/terms.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов, мобільний додаток - це сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України (п.2 Розділу І).

Відповідно до пунктів 4.3., 4.8.1. п. 5 Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Пунктами 3.1., 3.4., 3.5. пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Моnоbаnк». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.

27.08.2018 відповідач ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.08.2018.

У частині 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 27.08.2018 зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку.

Крім того, відповідач в анкеті-заяві зазначив: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у т.ч. мій електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем…, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Я визнаю, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного / удосконаленого електронного підпису (п.6). Усе листування щодо цього договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п.11)».

У анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 27.08.2018 відповідач просить відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в мобільному додатку.

На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно наданої відповідачем виписки АТ «Універсал Банк» від 02.10.2023 по платіжній картці відповідача за період з 01.10.2017 по 02.10.2023, вказано, що кредитний ліміт становить 15 000 грн., при цьому баланс на початок періоду становив 15 000 грн., баланс на кінець періоду 27 874,74 грн., заборгованість 42 874 грн.; зарахування за вказаний період 18 279,67 грн., залишок після операції станом на 07.03.2023 зазначена сума 27 874 грн., остання операція в графі «деталі операції» позивач нарахував відповідачу судові витрати в сумі 2 270 грн.

Одночасно позивач, просить стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 35 888,81 грн. 81 коп., яка складається з фактично використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 15 000 грн. та суми овердрафту (мінус по картці) в сумі 20 888,81 грн. (за доводами скаржника прострочені позичальником за строком повернення кошти заборгованості по відсоткам та пені).

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На час розгляду справи договір за яким відповідач отримав кредит є чинним та наявність відповідних правовідносин позичальником визнається.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також те, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складається з тіла кредиту.

Такі висновки узгоджуються з практикою ВС у постанові від 12.02.2020 у справі №365/159/19, а також від 02.12.2020 у справі №161/5267/20 та свідчать про правильне вирішення спору у справі судом першої інстанції, адже наявність відповідних правовідносин між сторонами підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Як вірно вказав суд першої інстанції, з розрахунку позивача та виписки по рахунку, наданої відповідачем, вбачається, що відповідач вніс на рахунок Банку кошти, які банк зарахував як сплату відсотків за користування кредитом, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди (відповідні умови договору у визначеному письмовому порядку позичальником не погоджувалися).

За доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, овердрафтом є сума заборгованості, яка виникає таким чином якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то вона збільшується на суму заборгованості по відсоткам до погашення та неустойці.

Відтак до суми овердрафту включається заборгованість по відсоткам по кредиту, сплату яких позичальник належним чином не погоджувала.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано вирахував із суми боргу, заявленого до стягнення у цій справі, сплачені позичальником відсотки по кредиту та суму овердрафту, до якої такі відсотки включено.

При цьому не можна погодитися з посиланням скаржника в апеляційній скарзі на те, що відповідач, уклавши договір, погодилася з тим, що вона ознайомилася з усіма умовами кредитування, а відповідні положення договору наявні у вільному доступі на веб-сайті банку, адже вони не спростовують необхідності укладення кредитного договору в письмовій формі, що відповідатиме приписами ст. 1055 ЦК України, а в даному випадку позичальник не підписувала умови договору з порядком нарахування та сплати відсотків по кредиту.

Апеляційний суд приймає до уваги, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно з п.22 ч.1 ст.1 вказаного закону споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, адже доказів доведення до відома позичальника тієї редакції умов кредитування, за якою позивач у цій справі нараховував відсотки по кредиту, у матеріалах справи не має відповідні умови договору позичальником не підписувалися.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Апеляційний суд не погоджується з посиланнями скаржника на те, що, користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитування, адже, зокрема, списання банком відсотків по кредиту здійснювалося банком з власної волі без з`ясування того для погашення якого боргу (по тілу кредиту чи по відсоткам) позичальник сплачує кошти.

Та обставина, що відповідач проти доводів банку в обґрунтування заявлених вимог не заперечував не дає підстав для суду вирішувати спір у справі всупереч наданих доказів лише на підставі позицій сторін.

Скаржнику слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у ст.12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Така правова позиція відображена в постанові ВС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу є необґрунтованим та не співмірним зі складністю справи, адже вказані витрати (на загальну суму 6000 грн.) підтверджуються наданими відповідачем доказами. Виконаний адвокатом відповідача обсяг роботи є співмірним із вартістю відповідних послуг та складністю справи, враховуючи подання адвокатом заяви про перегляд заочного рішення у справі та обґрунтованого відзиву на позов.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.12.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.12.2023 у цивільній справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 20.03.2024.

Суддя-доповідач

Судді