Справа № 351/201/24
Номер провадження №2/351/338/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та перебуває у неї на утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, тому позивачка просить стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Гринів Я.В. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 15 листопада 2003 року зареєстрували шлюб, про що Виконкомом Іллінецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області складено відповідний актовий запис № 12. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , прізвище дружини - ОСОБА_5 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 липня 2007 року виконавчим комітетом Іллінецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 13. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з копією довідки № 600 від 19.12.2023, виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , 1985 р.н., зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 2007 р.н.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має. Відповідачем не надано суду відомостей про стан його здоров`я та матеріальне становище.

Отже, суд виходить з того, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Водночас відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у добровільному порядку.

Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн. 20 коп.

Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Отже, до складу витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження надання позивачу (правничої) правової допомоги до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 750 від 22.11.2010, згідно з яким адвокат Гринів Яна Василівна має право на заняття адвокатською діяльністю, а також ордер на надання (правничої) правової допомоги позивачу адвокатом Гринів Я.В., на підставі укладеного договору про надання правової допомоги б/н від 18.01.2024.

Проте, суд вважає, що позивачкою не доведено належним чином факту надання їй правової допомоги, оскільки до матеріалів справи не долучено копії договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами та доказів на підтвердження отримання адвокатом Гринів Я.В. від позивача ОСОБА_1 гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у сумі 6 000, 00 грн.

Натомість у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок витрат, які позивач очікує понести в ході розгляду справи, де зазначено найменування робіт та їхня вартість. Проте, на думку суду, зазначення таких відомостей у позовній заяві не є належним підтвердженням надання позивачу адвокатом правової допомоги саме у такому обсязі та такої вартості, а є лише витратами, які позивач очікує понести.

За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 01 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Іван ПОСОХОВ