Справа № 487/6416/20
Провадження № 2-п/487/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Коваля В.І., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 23.03.2021 року по цивільній справі №487/6416/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям приміщення,

УСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва 11.03.2024 року надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 23.03.2021 року по цивільній справі №487/6416/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям приміщення.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, залиття приміщення відбулося не з вини відповідача та позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б встановлювали, що дії ОСОБА_2 були неправомірними, а також наявність безпосереднього зв`язку між діями та шкодою, акти про залиття квартири складені за відсутності відповідача, відсутній висновок судово-технічної експертизи.

Матеріали справи були передані судді 27.03.2024 року.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.03.2024 року заяву про перегляд заочного рішення було прийнято до провадження та призначено до розгляду у відритому судовому засіданні.

Позивач у судому засіданні проти задоволення заяви про скасування заочного рішення заперечував у зв`язку з необґрунтованістю поданої заяви та відсутністю правових підстав для її задоволення.

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, та просили його скасувати.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2021 року по справі №487/6416/20 (провадження №2/487/736/21) було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану залиттям квартири, у сумі 269445 (двісті шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень, судові витрати з оплати судового збору в сумі 3114 (три тисячі сто чотирнадц

Після набрання рішенням законної сили 25.08.2021 року були видані виконавчі листи.

15.02.2024 року постановами державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Браги А.А. було закінчено виконавче провадження №67231940 та №65817259 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом. 07.02.2024 року на депозитний рахунок Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надішли кошти з реалізації арештованого нерухомого майна, необхідні для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Після цього 11.03.2024 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

За змістом ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, ст. 288 ЦПК України, закріплено, як підставу для скасування заочного рішення наявність одночасної сукупності двох підстав - якщо буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів Верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Європейський суд в ряді рішень зазначає: якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , і фактично проживав у вказаній квартирі, що підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №222414496 (а.с. 12-13 т. 1) і довідкою Голови правління ОСББ Шосейна, 15 ОСОБА_3 від 09.09.2020 року (а.с. 14 т. 1).

За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 06.11.2020 року та 09.11.2020 року та витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 29.10.2020 року №13.23-2 не вдалося встановити зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи, зокрема оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України та зворотних повідомлень про вручення поштових відправлень, надісланих за останнім відомим місцем проживання відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на викладене, у зв`язку з не встановленням у судовому засіданні сукупності підстав, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Також суд враховує, що перегляд заочного рішення, яке є фактично виконаним у повному обсязі, після спливу трьох років з моменту його прийняття, без обов`язкового встановлення всіх обставин, зазначених у ст. 288 ЦПК України, може порушити принцип правової визначеності та остаточності судового рішення.

Керуючись ст.ст.287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 23.03.2021 року по цивільній справі №487/6416/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям приміщення.

Роз`яснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не піддягає.

Повний текст ухвали складено 20.05.2024 року.

Суддя А.О. Темнікова