Провадження № 2/761/3848/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нижник М.С. ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Починаючи з 13.07.2001 р. позивач працювала на керівних посадах управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в місті Києві. Наказом Управління № 215 к від 03.04.2020 р. позивача було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. зазначений наказ визнано протиправним та його скасовано, ОСОБА_3 поновлено на посаді першого заступника начальника та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Повноважному представнику Управління, який 04.02.2021 р. брав участь у судовому засіданні було достеменно відомо, що суд допустив негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді. Однак, внаслідок безпідставного ігнорування Управлінням рішення суду, ОСОБА_3 була поновлена на посаді 11.02.2021 р. на підставі наказу № 76к від 09.02.2021 р. В подальшому 20.04.2021 р. постановою Київського апеляційного суду відмовлено у задоволені апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно довідки Управління № 25 від 28.04.2020 р. про середню заробітну плату позивача розмір середньоденного заробітку ОСОБА_3 складав 1 742 грн. 78 коп. Також представник позивача зазначає, що 30.04.2023 р. завершено реорганізацію Фонду соціального страхування та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України шляхом їх припинення та їх приєднання до Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України та його територіальні органи визначено правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Зважаючи на те, що до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перейшли всі права та обов`язки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 6 971,12 грн.

Провадження у справі відкрито 17.10.2023 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача подано відзив, де зазначено наступне. На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування видано наказ № 76-к від 09.02.2021 р. про поновлення ОСОБА_3 на посаді з 03.04.2020 р. Середній заробіток за один місяць в сумі 28 760,23 грн. перераховано позивачу платіжним дорученням 11.02.2021 р. у день її фактичного виходу на роботу. Так, питання своєчасності виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. було предметом дослідження під час розгляду справи № 760/17880/21 Солом`янським районним судом м. Києва. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив. Вказав, що рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню незалежно від отримання стороною повного тексту такого рішення. А предметом позовних вимог у справіу справі № 760/178880/21, що розглядалась Солом`янським районним судом м. Києва, була відмова Управління звільнити позивача на підставі її заяви у зв`язку із порушенням законодавства про працю, яке зокрема, виразилось у неналежному виконання рішенні суду про її поновлення га роботі в частині несвоєчасної виплати заробітної плати саме після поновлення на посаді. Предметом позову не являлася невиплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Саме під розгляду справи Солом`янським районним судом м. Києва відповідачем подано лист № 8857-11 від 25.11.2021 р., яким повідомлено, що за період з 04.02.2021 р. по 11.02.2021 р. середній заробіток ОСОБА_3 не виплачувався у зв`язку з відсутністю відповідної ухвали суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, у зв`язку із його безпідставністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. в повному обсязі задоволено позов ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві, третя особа: Директор виконавчого Фонду соціального страхування ОСОБА_4 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 215к від 03.04.2019 р. «Про звільнення ОСОБА_3 », виданий управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.04.2020 р. по 04.02.2021 р. у розмірі 364 241,02 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Як свідчать матеріали справи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві 09.02.2021 р. винесено наказ № 76к відповідно до якого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 04.02.2021 р. у справі № 761/13112/20 скасовано наказ від 03.04.2019 р. № 215 к «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_3 поновлено на посаді першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві з 03.04.2020 р.

Слід зазначити, і дана обставина не заперечувалась представником відповідача, що 01.01.2023 р. набув чинності Закон України № 2620-ІХ від 21.09.2022 о., яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV викладено в новій редакції.

Так, згідно з п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України припиняються та реорганізовуються шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України.

Не заперечувалась під час розгляду справи та обставина, що 30.04.2023 р. процедуру реорганізації було завершено, до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перейшли всі права та обов`язки управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві.

Представник позивача вказує, що відповідачем допущено затримку виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

В свою чергу представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує на безпідставність вимог ОСОБА_3 .

За приписами ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, як це визначено ст. 236 КЗпП України.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України). Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не залежить від того, подала особа, яку поновлено на роботі, заяву чи виконавчий лист.

Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 488/4594/17 (постанова від 01.04.2020 р.).

В свою чергу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 у справі № 711/8446/16-ц погодилась з висновками Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, що затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновок Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15).

Слід зазначити, що Верховний Суд в справі № 565/378/22 (постанова від 10.04.2023 р.) вказав - до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Таким чином до вимог стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі не застосовуються правила встановлені ч. 2 ст. 233 КЗпП України, які регламентують строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Так, як було встановлено під час розгляду справи наказ про поновлення позивача на посаді видано 09.04.2022 р., при цьому поважність причин не видання такого наказу в день ухвалення рішення відповідачем не наведена.

При цьому суд не може покласти в основу рішення доводи представника відповідача щодо викладеного Київським апеляційним судом у постанові від 18.01.2024 , який залишив рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2023 р. у справі № 760/178880/21 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Михайленко Тетяна Олександрівна про розірвання трудового договору, стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, невиплачених сум за листами непрацездатності, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зважаючи на наступне.

Солом`янським районним судом м. Києва зроблено висновок, і з ним погодився суд апеляційної інстанції, що на день фактичного виходу ОСОБА_3 11.02.2021 р. на роботу, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року в частині допущеної до негайного виконання, виконано в повному обсязі.

При цьому, як свідчить постанова Київського апеляційного суду, від 18.01.2024 р., предметом розгляду даної справи була правомірність відмови Управління у звільненні ОСОБА_3 з посади у зв`язку із порушенням відповідачем законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), яке виразилось, серед іншого у неналежному виконанні рішення про поновлення на роботі в частині несвоєчасної виплати заробітної плати, здійсненої після поновлення на посаді.

Підстави вважати, що судом досліджувалось питання щодо затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва в частині негайного поновлення на посаді відсутні.

З іншого боку, також не є можливим покласти в основу рішення доводи представника позивача про поновлення ОСОБА_3 на посаді 11.02.2021 р. та необхідності стягнення середнього заробітку за період з 04.02.2021 р. по 11.02.2021 р., оскільки 11.04.2021 р. є днем фактичного виходу на роботу поновленого 09.02.2021 р. працівника.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог частково і необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки виконання рішення з 04.02.2021 р. по 08.02.2021 р. (3 робочих дні) та з урахуванням того, що як встановлено Шевченківським районним судом м. Києва середньоденна заробітна плата позивача становила 1742 грн. 78 коп. сума стягнення становить - 5 228 грн. 34 коп.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268, 352,354 ЦПК України, ст. 235, 236 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04070, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 5 228 грн. 34 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04070, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.05.2024 року.

Суддя: