Справа № 513/711/23
Провадження № 2/513/469/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Саратський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу №513/711/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Натина Андрій Олексійович, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20 червня 2017 року.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочені найменування Позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк») на АТ КБ «ПриватБанк»

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між відповідачем та банком. Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідач ознайомлений в письмовій формі з умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами». Відповідно до виявленого бажання, ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку,) та встановлено початковий кредитній ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Однак в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку яка додана до позовної заяви. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 10 березня 2023 року має заборгованість 91 730, 20 грн, яка складається із: 73 292,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 18 438,03 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нарахованої комісії.

Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 липня 2023 року позов був задоволений.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року заочне рішення скасовано, а справа призначена до нового розгляду; відповідачу надано строк для подання відзиву.

11 березня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 через свого представника адвоката Натіну А.О. подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково, пославшись на таке. Так, дійсно 20 червня 2017 року відповідач підписав заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача у тому числі, і заборгованість за відсотками, посилаючись на те, щ їх розмір і порядок нарахування передбачений Витягом з Тарифів Банку та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті Банку та є невід`ємною частиною спірного договору. Однак, відповідач не підписував цей чи інший Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 червня 2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Крім цього, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті Банку, неодноразово змінювалися самим ПриватБанком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, а тому їх не можна розцінювати як Договір приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача). Тобто, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та прави надання банківських послуг не може розцінюватися як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом. Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання відповідачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, серед іншого позивач вимагає стягнення з відповідача 73 292,17 грн заборгованості за тілом кредиту. Однак, 18 січня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 73885064 з примусового виконання рішення Саратського районного суду Одеської області від 18 червня 2023 року, яким з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2017 року у розмірі 91 730,20 грн. В рамках виконавчого провадження з відповідача стягнуто 39 373,23 грн, з урахуванням 10% основної винагороди приватного виконавця. Тобто, з відповідача у примусовому порядку було стягнуто на користь в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 20 червня 2017 року 35 43591 грн. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 37 856,26 грн.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 27 березня 2024 року, позивач зазначив, що кредитний договір з відповідачем укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Банком надано всю інформацію у письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата періодичних платежів). З виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не заслуговують на увагу.

05 квітня 2024 року від позивача АТ «КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Саратського районного суду Одеської області від 18 червня 2023 року, просить стягнути з відповідача 58 120,90 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та понесені судові витрати.

Представник позивача про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно шляхом направлення судового виклику до електронного кабінету, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідач у судове засідання, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився. Від представника відповідача адвоката Натини А.О. надійшло клопотання про розгляд справи у його та відповідача відсутність, підтримали обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Судом встановлено, що 20 червня 2017 року між ПАТ КБ "Приватбанк", зміна назви на АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 на підставі його анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві позичальника нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку та не заперечується відповідачем.

Згідно довідки Банку, за період дії договору ОСОБА_1 було видано три кредитні картки, строк дії останньої картки до 12/25.

У відповідності до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, Банком ОСОБА_1 20 червня 2017 року відкритий кредитний ліміт у сумі 0,00 грн, який у подальшому збільшувався та зменшувався: 06 жовтня 2020 року до 5 000,00 грн; 13 січня 2022 року, 28 жовтня 2022 року, 08 листопада 2022 року, 22 листопада 2022 року, 06 грудня 2022 року, 20 грудня 2022 року до 75 000,00 грн; 26 грудня 2022 року до 0,00 грн. (а.с.18).

Відповідач на погашення кредитних коштів проводив оплату, останній раз 20 липня 2022 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 10 березня 2023 року становила 91 730,20 грн, яка складається із 73 292,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 18 438,03 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нарахованої комісії.

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 липня 2023 року задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20 червня 2017 року у розмірі 91 730,20 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Вказане заочне рішення суду звернуто до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. відкрито виконавче провадження №73885064, в рамках якого з відповідача стягнуто на користь позивача 33 609,30 грн, у зв`язку з чим згідно із письмовими пояснення позивача заборгованість відповідача перед Банком станом на 14 лютого 2024 року становить 58 120,90 грн (91 730,20 грн - 33 609,30 грн).

Як вбачається з довідки приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. 3 4010 від 12 березня 2024 року, в рамках виконавчого провадження № 73885064 з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 32 653,86 грн, в рамках виконавчого провадження №73884913 1884,98 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року заочне рішення скасовано та призначено судовий розгляд.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження позовних вимог копію паспорту споживчого кредиту, яким визначено порядок надання банківських послуг, що викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг який підписаний відповідачем 13 січня 2022 року та зберігає чинність та є актуальним до 13 січня 2042 року. Зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту є лише дотриманням банком вимог Закону України "Про споживче кредитування" в частині виконання переддоговірних обов`язків кредитною установою щодо ознайомлення клієнта з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) прийняв наступний висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем 20 червня 2017 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Отже, наданий Банком паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору, укладеного з відповідачем 20 червня 2017 року, не змінює його умов та не підтверджує укладення нового договору.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 20 червня 2017 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 18 438,03 грн, оскільки такі є недоведеними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тобто, заборгованість відповідача перед Банком за простроченим тілом кредиту складає 39 682, 87 грн (58 120,90 грн, з врахуванням 33 609,30 грн (кошти, внесені на погашення в рамках виконавчого провадження) - 18 438,03 (відсотки, які не передбачені договором).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 39 682, 87 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Балка Саратського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2017 року станом на 14 лютого 2024 року в сумі 39 682,87 грн (тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дві грн 87к.) та 1832,64 грн (одна тисяча тридцять дві грн 64 к.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя В. С. Миргород