справа №176/418/24
провадження №2/176/497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Волчек Н.Ю.

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства, капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування розпорядження органу приватизації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 12.02.2024 року звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просять скасувати Розпорядження Відділу приватизації державного майна Жовтоводської мівської ради народних депутатів №36 від 06.05.1998 року про реприватизацію квартири.

У своєму позові позивачі посилались на те, що відповідно до розпорядження №65 від 25.08.1997 року їм та третім особам ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.09.1997 року. На той час їх син створив власну сімю і хотів проживати окремо. Позивачу ОСОБА_1 було видано ордер на однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 в якій син проживає і на даний час та яка також не приватизована. Однак, у відділі приватизації було повідомлено що ордер на однокімнатну квартиру він не отримає поки не відмовиться від попередньої приватизації та запропонували написати відповідну заяву, що ним і було зроблено, так як він хотів, щоб син мав власне житло. Відповідно до розпорядження №36 від 06.05.1998 року було проведено реприватизацію квартири, загальною площею 48,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зараз ОСОБА_1 та ОСОБА_2 хотіли знову приватизувати дану квартиру так як продовжують проживати у ній, але їм було відмовлено, оскільки вони вже використали своє право на приватизацію житла. Оскільки порядку реприватизації квартир, тобто механізму добровільного повернення у державну власність приватизованого житлового фонду ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та іншим нормативно-правовим актом не визначено позивачі вважають, що розпорядження №36 від 06.05.1998 року про реприватизацію квартири має бути скасовано, що змусило їх звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07 березня 2024 року відкрито провадження по даній справі та вирішено розглядати справу в загальному порядку. По справі призначено підготовче судове засідання.

26.03.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, де останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Так, позивачами заявлено позовну вимогу про скасування органу приватизації, при цьому, позивачі не заявляють вимоги про визнання вказаного розпорядження незаконним, неправомірним або таким, що порушую їхні права, як громадян. Крім того відповідач вважає, що позивачами не дотримано строк позовної давності та дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, у своїх заявах просили розглядати справу без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що у липні 1997 року ОСОБА_1 разом з членами сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали спільну заяву про приватизацію житлового приміщення, де особи проживали на той час. При подачі вказаної заяви сторонами було підтверджено право на пільгу по безоплатному одержанні у власність житла. За результатами розгляду поданих документів позивачем ОСОБА_1 разом з членами сімї приватизовано квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується розпорядженням №65 від 25.07.1997 року та довідкою про склад сім`ї. (а.с.53-54)

Однак, 06.05.1998 року ОСОБА_1 особисто звернувся до органу приватизації із заявою про реприватизацію квартири АДРЕСА_3 . Вказана заява підписана іншими членами сімї позивача. Таким чином всі вказані особи надали свою добровільну згоду на здійснення реприватизації вказаного житлового приміщення «за сімейними обставинами». (а.с.55)

Тобто, спірне розпорядження №36 від 06.05.1998 року про реприватизацію квартири було винесено Відділом приватизації державного майна Жовтоводської міської ради народних депутатів згідно заяви ОСОБА_1 та членів його сім`ї. Крім того, у даному розпорядженні позивачу ОСОБА_1 та членам його сім`ї було роз`яснено, що згідно із ЗУ «Про приватизації Державного житла» останні не мають права на повторну безкоштовну приватизацію державного житла. (а.с.9)

Незважаючи на це, позивачі 25.07.2022 року повторно звернулись до керівника органу приватизації із заявою оформлення спірної квартири у спільну часткову власність. (а.с.10)

Листом Управління житлово-комунального господарства, капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради від 05.08.2022р. №81/01-06 було відмовлено у приватизації спірної квартири мотивуючи своє рішення тим, що спірне розпорядження про реприватизацію №36 є діючим та теперішній час його не оскаржували та не скасовували. (а.с.11)

Законність такої відмови не є предметом даного спору.

Відповідно дост.345 ЦК України фізична або юридична особаможе набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його правата обовязки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.3 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №200/18858/16-ц провадження №14-165цс18.

Відповідно до ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пунктами 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 (надалі Положення), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктом 17 Положення встановлено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

У ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частина 2 статті 2 вказаного Закону визначає перелік таких випадків, який є вичерпним.

Статтею 3 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно зі ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 використали своє право на безоплатну приватизацію майна державного житлового фонду та спірна квартира була повернута у комунальну власність за їх бажанням, а тому підстав для скасування розпорядження Відділу приватизації державного майна Жовтоводської міської ради народних депутатів №36 від 06.05.1998 року про реприватизацію квартири немає. Крім того, позивачами не ставилось вимоги, щодо зобов`язання відповідного органу здійснити приватизацію за позивачами спірної квартири, котру передати у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

При цьому, суд вважає за необхідно зазначити, що згідно довідки від 17.12.2008 №3424/01 позивачі використали частково право на безоплатну приватизацію житла, тому мають право звернутися до відповідного органу для визначення залишку невикоростаних житлових чеків, які дають право на безоплатну приватизацію житла, якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК Уркаїни, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства, капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування розпорядження органу приватизації, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 06 травня 2024 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК