Справа № 559/1017/24
Провадження № 2/559/425/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участі секретаря судового засідання Окренець Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 Представник ТзОВ "ФК "Фінстраст Україна" звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 25.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4824813 про надання споживчого кредиту на суму 12600 грн., строк кредиту 27 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 12600 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 22.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 3231,90 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 27 днів. 18.11.2021 відповідач здійснив оплату у розмірі нарахованих відсотків 6463,80 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 27 днів. 15.12.2021 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. Надалі відповідач оплати не здійснював. 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачені і складає 12600 грн. - тіло кредиту і 23461,20 грн. - нараховані відсотки, а всього 36061,20 грн. Також, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 8041,64 грн. та 3% річних у розмірі 2160,71 грн. 19.04.2024 позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині інфляційних витрат та 3% річних, згідно якої позивач відмовився від позовних вимог цій в частині.

1.2 Відповідач подала відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково. У відзиві вказує, що дійсно 25.09.2021 було укладено кредитний договір з ТОВ «ФК «Авентус Україна», сума кредиту складає 12600 грн., строк кредитування 27 днів, тобто до 22.10.2021. Згідно таблиці обчислення вартості кредиту чиста сума платежу за розрахунковий період становить 15 831,90 грн. За таких обставин вона визнає наявність заборгованості тільки за основним тілом кредиту та відсотків виключно за період з 25.09.2021 по 22.10.2021, і то з урахуванням фактично сплачених сум 3231,90 грн. та 6 463,80 грн. Вважає, що лише ця сума підлягає стягненню. У матеріалах справи відсутні будь-які докази продовження дії договору після 22.10.2021. Вважає, що нарахування відсотків після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено, що відповідає правовому висновку, викладеному Великою палатою ВСУ від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц. Крім того, заперечує щодо стягнення з неї інфляційних витрат та 3% річних, оскільки в умовах воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Щодо витрат на правову допомогу, вказує, що розмір витрат у даній справі є штучно завищеним та у разі задоволення позову витрати на правничу допомогу не можуть перевищувати 1000 грн. Тому, просить позов задовольнити частково.

1.3. Позивачем було подано відповідь на відзив, згідно якого з доводами відповідача у відзиві не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Вказує, що дійсно кредитний договір між сторонами було укладено строком на 27 днів. Кредитні кошти перераховувалися відповідачу за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовам договору, що відповідає вимогам винного законодавства. Разом з тим, умовами договору передбачена його пролонгація. Вважають, що проценти у даному випадку нараховані правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду пролонгації відповідно до поданого до позовної заяви розрахунку. Щодо укладення договору про відступлення права вимоги, зазначає, що такий укладений згідно чинного законодавства та відповідач був письмово повідомлений про це шляхом направлення повідомлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору. Таким чином, факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором доведено належними та допустимим доказами. Щодо розрахунку судових витрат зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Великої палати ВСУ у справі №910/12876/19. З урахуванням викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

21.03.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач також просить розгляд справи проводити без її участі, про що зазначила у відзиві на позовну заяву.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 25.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4824813 про надання споживчого кредиту. Згідно умов вказано Договору сума кредиту складає 12600 грн., строк кредиту - 27 днів (п. 1.3 та п. 1.4 Договору). Згідно п. 1.5.1 та 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка - 0,95% Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 19063,80 грн., за зниженою ставкою - 15831,90 грн. (п.1.8 Договору). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , реквізити якої надані споживачем (п. 2.1). Згідно умов даного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначених у п. 1.4 (а.с.8-12).

Згідно Додатку №1 до Договору сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15831,90 грн., з яких 12600 - сума кредиту за договором та 3231,90 - проценти (а.с.13).

Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «Авентус Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.80-82).

08 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Контрактовий Дім « та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір №017/20-П про надання послуг з переказу платежів (а.с.34-37).

Видача грошових коштів у сумі 12600 грн. ОСОБА_1 підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів на банківську картку НОМЕР_1 (а.с.84-86).

Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 17.04.2023 заборгованість відповідача за кредитом складає 36061,20 грн., з яких 12600 грн. - основний бог та 23461,20 грн. - заборгованість за відсотками. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за Договором №4824813, а саме: 22.10.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 3231,90 грн., та 18.11.2021 на суму 6463,80 грн., дані суми включенні у розрахунок заборгованості (а.с.18-32).

Також, судом встановлено, що 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.51-55).

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 18.04.2023, підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.55 зворот).

Відповідно до Витягу реєстру боржників від 18.04.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 36061,20 грн., з яких: 12600 грн. - сума виданого кредиту; 23461,20 - сума заборгованості за відсотками (а.с.83).

Про відступлення права вимоги ОСОБА_1 повідомлялася представниками позивача шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладені Кредитного договору (а.с.17).

IV. Норми права, які застосував суд.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1 Суд робить висновок, 25.09.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №4824813 про надання споживчого кредиту. ОСОБА_1 , будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи.

5.2 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.

5.3 Суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві щодо розрахунку заборгованості, оскільки наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту, у ньому відображена фактична сума кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до закінчення дії кредитного договору лише на залишок неповернутої суми. Крім того, у розрахунку відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Зокрема, за умовами договору строк кредитування складає 27 днів. Разом з тим, відповідачем 22.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 3231,90 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 27 днів. 18.11.2021 відповідач здійсни оплату у розмірі нарахованих відсотків 6463,80 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 27 днів. 15.12.2021 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів, що також відповідає умовам кредитного договору. Таким чином, строк кредитного договору склав 171 день, поряд цим суд звертає увагу, що відсотки відповідачу нараховувалися не за весь період кредитування, а лише до 24.02.2022, тобто до введення в країні воєнного стану. Тому, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в межах строку кредитування та строку пролонгації користування кредитом у заявленому позивачем розмірі. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє.

5.4 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., підтверджуються матеріалами справи: ордером адвоката Столітнього М.М. серія АІ №1423361; копією свідоцтва адвоката Столітнього М.М серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 року; договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року; звітом про надання правової допомоги від 04.10.2023 року; , платіжною інструкцією №3932 від 14.03.2024 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги . Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 625, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити: стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованість за Договором №4824813 у розмірі 36061 (тридцять шість тисяч шістдесят одну гривню) 20 копійок

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу, а разом 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" , , місцезнаходження: вул. Загородня, 15 офіс 118/2, м. Київ.

Представник позивача: адвокат Столітній Михайло Миколайович, адреса АДРЕСА_1 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складання повного тексту судового рішення: 15 травня 2024 року.

Суддя О.Ю. Жуковська