Провадження № 2/638/1816/24
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

при секретарі - Рєзнік І. П.,

за участю прокурора - Мельничук О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстанавлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває справа за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстанавлюючих документів.

Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30 жовтня 2023 року о 16 год. 30 хв.

25.01.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, в обгрунтування якого відповідач послався на ст.255 ЦПК України та просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідачі по справі використовують спірну земельну ділянку під розміщення будівлі-магазину продовольчих та непродовольчих товарів "PROSTOR", тобто здійснюють на цій землі підприємницьку діяльність, зокрема - діяльність, пов`язану з наданням в оренду й експлуатацію нерухомого майна, тому спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

07.02.2024 за допомогою засобів підсистеми Електронний суд на адресу суду були направлені заперечення за підписом керівника прокуратури Омарова Аміла на клопотання про закриття провадження по справі. У запереченнях прокурор посилається на те, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових правовідносинах, що немає ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В даній справі права та обов`язки відповідачів виникли з однієї підстави - користування земельною ділянкою, на якій розташоване їх нерухоме майно. Рішенням Харківської міської ради надано земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме як фізичним особам. Надання статусу ФОП не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи та не підтверджує того, що з моменту державної реєстрації ФОПа така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах, тому відсутні підстави стверджувати, що даний спір є господарсько-правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

11.03.2024 за допомогою засобів підсистеми Електронний суд на адресу суду були направлені заперечення за підписом представника Харківської міської ради на клопотання про закриття провадження по справі. В обгрунтування заперечень ХМР зазначено, що фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Користування такою земельною ділянкою саме по собі не свідчить про господарський характер відносин. Саме лише посилання представника відповідача на реєстрацію ОСОБА_1 в якості суб`єкта підприємницької діяльності не свідчить про те, що відповідач використовував спірну земельну ділянку з комерційною метою як фізична особа-підприємець. Відносини, які склались між Харківською міською радою та відповідачами з приводу земельної ділянки по АДРЕСА_1 не є господарсько-правовими, а тому підстави для закриття провадження у справі № 638/13449/23 у зв`язку з її непідсудністю Дзержинському районному судум. Харкова відсутні.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися. Від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання зазначає про неможливість прибути в судове засідання за станом здоров`я та просить відкласти розгляд справи на інший день. Від ОСОБА_1 заяв про відкладення розгляду справи або про причини неявки в судове засідання, призначене на 11.03.2024, не надходило.

Представник ХМР, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, заяв про розгляд справи без участі представника або про відкладення розгляду справи не направив, причини неявки не повідомив.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заперечення на клопотання про заритття провадження у справі з підстав, викладених у письмових запереченнях, надісланих раніше.

Керуючись ч.ч. 1, 3 ст.223 ЦПК України та враховуючи, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення питання, порушеного у клопотанні, встановив наступне.

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 121 199,73 грн.; стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 121 199,73 грн.; також просить стягнути з відповідачів судовий збір. Звертаючись до суду з цим позовом, керівник послався на те, що набувши у вересні 2016 року право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, відповідачі не оформили у встановленому законодавством порядку речового права на вказану земельну ділянку, при цьому вони не сплачували орендну плату за користування нею, внаслідок чого зберегли за рахунок Харківської міської ради грошові кошти у розмірі орендної плати.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 17.06.2020 року у справі № 922/2246/19 та у постанові Великої палати Верховного суду від 15.05.2018 року у справі № 911/4144/16.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У свою чергу, ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

При цьому, статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна. До таких суб`єктів відносять господарські організації, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Також, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідачем ОСОБА_1 до клопотання про закриття провадження у справі додані докази, що підтверджують його статус фізичної особи-підприємця. Так, відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 12.09.2006 здійснює підприємницьку діяльність, основний вид економічної діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомог майна. Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, основним видом якої є надання в оренду й експлуатацію нерухомого майна, та є суб`єктом господарювання в розумінні статей 55, 128 ГК України.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю "Літ. Б-2", загальною площею 227,4 кв.м., яка розташована на території спірної ділянки, за користування якої позивач просить стягнути грошові кошти. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що приміщення вказаної нежитлової будівлі ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець передав в оренду для здійснення господарської діяльності на підставі договору оренди нерухомого майна №587/19 від 05.07.2019.

Відповідно до статей 319 та 320 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. Здавання в оренду власного нерухомого майна нежитлового призначення може здійснюватися фізичними особами яку межах підприємницької діяльності, так і поза нею. Відтак, фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) зазначено, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Таким чином, судом встановлено, що користування відповідачем ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язано з експлуатацією та обслуговуванням нежитлової будівлі "Літ. Б-2", по АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 використовує для здійснення своє господарської діяльності. Тобто, відповідач ОСОБА_1 використовує спірну земельну ділянку під розміщення відповідно будівлі торгового центру, а отже здійснює на цій землі підприємницьку діяльність, пов`язану з наданням в оренду й експлуатацію нерухомого майна.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка площею 0,0319 га з кадастровим номером :14:008:0087, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради. Відомості про передачу вказаної земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомості, у власність чи користування фізичним та юридичним особам на теперішній час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 в цій справі, є господарсько-правовими, оскільки між Харківською міською радою з однієї сторони та ОСОБА_1 як суб`єктами господарювання з іншої сторони існує спір, пов`язаний із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці, у зв`язку з чим справа в цій частині позовних вимог не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Доводи, викладені в запереченнях учасників справи, не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі - задольнити частково.

Провадження у цивільній справі в частині позовних вимог керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки - закрити.

Роз`яснити керівнику Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова та Харківській міській раді право на звернення до господарського суду з вказаними позовними вимогами до ОСОБА_1 в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Щепіхіна В. В.