Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2024 Справа №607/17755/23 Провадження №2/607/456/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Янчишина В.Й.

представника відповідача адвоката Василишина К.В.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2023 позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Янчишин В.Й., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29.03.2021 близько 06 год. 37 хв. ОСОБА_2 , як водій, керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу по вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Руською в м. Тернополі, де, під час керування, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України і, через проявлену під час керування неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п.п. 10.1., 16.13. ПДР України, здійснюючи маневр повороту ліворуч в ділянці перехрестя вулиць «Живова-Шептицького», не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смуги зустрічного потоку, призначені для руху по вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі, де, в цей же час, автодорогою по вул. Живова в напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі рухався без вантажу з одним пасажиром на передньому пасажирському сидінні, технічно справний автомобіль марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який вів вище вказаний автомобіль в межах свого транспортного потоку. Через виїзд автобуса марки «Богдан А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , на смуги транспортного потоку призначену для руху до вул. Перля в м.Тернополі, було створено аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема, для водія автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, унаслідок якого середньої тяжкості тілесні ушкодження отримав пасажир автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 . Порушення обвинуваченим ОСОБА_2 , як водієм, вимог п.п. 2.3. (б, д); 10.1., 16.13. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо транспортної пригоди була забезпечена полісом № АР1023128, у ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023 року у справі № 607/11377/21, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 29.03.2021 до ЄРДР за № 0000392 за даним фактом - закрито у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Позивач вказує, що внаслідок дорожнього-транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.201 із вини ОСОБА_2 , який на момент її вчинення працював водієм у ФОП ОСОБА_3 йому завдано матеріальної шкоди, у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, відповідно до висновку експерта №31/3/23 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи вартість КТ3 «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахуванням отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП, становить 207 390 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП, приймається рівною вартості автомобіля, тобто 207 390 грн, вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП ймовірно будуть становити 29 341 грн.

07.07.2023 ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 129 000 грн, в межах ліміту відповідальності за страховим полісом, за виключенням суми франшизи, яка становить 1000 грн. Водночас іншу частину суми, яка не відшкодовується страховою компанією, через недостатність страхового відшкодування у розмірі 49 049 грн (207 390 - 29 341 - 129 000) на переконання позивача повинен відшкодувати ФОП ОСОБА_3 , як роботодавець водія ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що 07.06.2023 його адвокат Янчишин В:Й., звернувся до ФОП ОСОБА_3 з претензією щодо виплати матеріальної шкоди, у якій просив впродовж 10-ти календарних днів відшкодувати вартість спричинених йому матеріальних збитків, внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.2021 у розмірі 48 049 грн та кошти сплачені за експертизу у розмірі 5 700 грн.

Разом з тим, 10.06.2023 ним отримано відповідь на претензію, у якій ФОП ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_5 на момент дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.2021 перебував у відпустці та користувався транспортним засобом - автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 в особистих потребах на підставі договору позички, а відтак саме він має нести відповідальність за завдання шкоди при доведеності його вини у вчиненні ДТП.

Однак позивач не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки у разі перебування ОСОБА_2 у березні 2021 року три дні у відпустці за власний рахунок, тобто без збереження заробітної плати, мала бути нарахована заробітна плата у меншому розмірі пропорційно до кількості відпрацьованих днів зі зменшенням заробітної плати на кількість днів, в які він не перебував у відпустці за власний рахунок.

Крім того, наданий ФОП ОСОБА_3 договір позички від 27.03.2021 укладений між ним та ОСОБА_2 не був нотаріально посвідчений, а відтак є недійним та не створив жодних правових наслідків для його сторін.

Також позивач вказує, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди йому також була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що на даний час, йому досі не відшкодовано повний розмір завданої йому матеріальної шкоди, що позбавляє його можливості придбати аналогічний транспортний засіб. Для відновлення порушеного права, він був вимушений залучати судового експерта для визначення вартості матеріального збитку, надавати пояснення органам досудового розслідування щодо обставин ДТП, залучати адвоката для звернення до суду, витрачати свій час для відшкодування завданої шкоди, оскільки розгляд кримінального провадження тривав більше 2-х років, так як водій ОСОБА_2 не визнавав вини у вчиненні ДТП, що позбавило можливості позивача отримати страхове відшкодування у розмірі 129 000 грн до моменту вирішення справи у суді. Окрім цього в результаті переживань за ушкоджений автомобіль він знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання, при цьому стан морального дискомфорту гнітить його тривалий період час, що вплинуло на його відносини і нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Більше того, через постійні нервові напруження, які викликанні переживанням за пошкодження автомобіля, 29.08.2023 у нього діагностували інсульт. Водночас, після дорожньо-транспортної пригоди відповідач не поцікавився та не запропонував допомогти з відновленням належного йому транспортного засобу.

На підставі викладеного позивач просить суд: стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 49 049 грн матеріальної шкоди завданого внаслідок вчинення кримінального правопорушення; Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 50 000 грн моральної шкоди; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 5 700 грн понесених ним витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, а також судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2023 відкрито провадження у справі та постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.10.2023 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ФОП ОСОБА_3 адвокатом Василишиним К.В., в якому останній зазначає, що ФОП ОСОБА_3 під час перебування у відпустці свого найманого працівника ОСОБА_2 передав останньому у користування транспортний засіб - автобус марка - БОГДАН, модель - А-09202, 2006 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору позички, а відтак 29.03.2021 ОСОБА_6 був володільцем транспортного засобу, розпоряджався ним для задоволення приватних інтересів та/або потреб, тому у зазначеному випадку має нести відповідальність за завдання шкоди при доведеності його вини у вчиненні ДТП. З приводу покликань позивача на факт недійсності договору позивачки, то представник відповідача зауважує, що автомобілі належать до наземних самохідних транспортних засобів, а тому допускається можливість укладення між фізичною особою та ФОП договору Позички автомобіля для передачі його в користування без нотаріального посвідчення. Щодо нарахування заробітної плати за час відпустки ОСОБА_2 , представник вказує, що згідно із наказом № 3 від 26.03.2021 ОСОБА_2 перебував у відпустці терміном 3 календарні дні, що узгоджується із табелем обліку робочого часу. За вказаний період ОСОБА_2 не нараховувалась заробітна плата. При цьому звертає увагу, що докази щодо оплати праці, перерахування ЄСВ, оплата ПДФО чи військового збору та будь-які інші відносини матеріального характеру із роботодавцем не можуть визнаватись належними та допустимими доказами в спростування факту перебування у відпустці працівника, який найманий на роботу юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем приватного права. Крім того, ОСОБА_2 працевлаштований і виконує трудову функцію з ненормованим робочим днем та кількість відпрацьованих робочих годин, в переважній більшості, помісячно є сталою, однак працівник з ненормованим робочим день має право відпрацювати години в інші дні, тобто заміняючи на маршрутах водіїв, які перебувають у відпустці, у зв`язку із непрацездатністю, тощо. Більше того, ФОП ОСОБА_3 ще на стадії розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 наголошував на вказаних обставинах та долучав до обвинувального акту відзив за позовом потерпілого. Водночас, всі збитки потерпілому у кримінальному провадженні добровільно відшкодовано безпосередньо ОСОБА_8 . З огляду на вищевикладене, сторона відповідача вважає, що ФОП ОСОБА_3 є не належним відповідачем у справі, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

25.10.2023 у судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 подав суду письмові пояснення по суті позову, у яких вказує, що він офіційно працює водієм автобуса в ФОП ОСОБА_3 . Разом з тим, 26.03.2021 він звернувся до свого роботодавця і попросив його надати йому відпустку на 3 дні, з 29 по 31 березня, домовившись що він відпрацює цей час в інші дні, щоб мату таку ж зарплату як зазвичай, а оскільки робочий графік в нього ненормований то така можливість була. Також він попросив свого керівника позичити йому на період цієї відпустки автобус Богдан А-09202 н.з. НОМЕР_1 , для особистих потреб, про що 27 березня вони уклали договір позички цього автобуса. 29.03.2021 десь о 6 год. 30 хв. він їхав по вулиці Живова в сторону перехрестя з вулицею Руською в м. Тернополі, під час руху відбулось ДТП за участі автобуса яким він керував з автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 . Суд визнав його винним у цій аварії, а він зі своєї сторони відшкодував потерпілому збитки, і вони примирились. Що стосується відшкодування шкоди за ремонт автомобіля, то на його думку ці збитки відшкодовані страховою компанією в якій був застрахований автобус яким він керував в той день. З приводу ціни встановленої експертизою та яку нарахував позивач, то він вважає, що вказана ним сума є завищеною, оскільки в експертизі вказано, що сума збитку дорівнює ціні автомобіля, з чим він категорично не згоден, оскільки внаслідок ДТП була пошкоджена тільки передня частина авто, і воно підлягає ремонту та відновленню, після якого ним можна буде знову користуватись.

Ухвалою суду постановленою в судовому засіданні 25.10.2023 без виходу суду у нарадчу кімнату, суд постановив задовольнити клопотання сторони позивача, перейти від розгляду справи за правилами спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2023, зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області надати суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за період з 01.01.2021 по 01.07.2021.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати суду довідку за формою ОК-5, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за період з 01.01.2021 по 01.07.2021 та інформацію чи перебував ОСОБА_2 , у відпустці без збереження заробітної плати у період з 29.03.2021 по 31.03.2021 перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

24.11.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просив стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 9 500 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Протокольною ухвалою суду від 19.02.2024 постановленою судом у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 - адвокат Василишин К.В. заперечив з приводу позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того заперечив, з приводу стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки їх розмір є неспівмірним із складністю справи.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що на момент дорожньо - транспортної пригоди він перебував у відпустці, яку взяв на три дні, починаючи з 29.03.2021. Крім того, напередодні відпустки він попросив у свого роботодавця ФОП ОСОБА_3 транспортний засіб, а саме автобус марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , яким він їздить на маршруті «Тернопіль Підволочиськ», щодня о 06 год. 35 хв з приміського автовокзалу та який був необхідний йому для того, щоб перевезти речі його тещі, у зв`язку із чим 27.03.2021 між ним та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір позички транспортного засобу. З приводу обставин дорожньо транспортної пригоди, то зазначив, що зранку 29.03.2021 він виїхав автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 із гаража, який знаходиться по вул. Микулинецька, 8, при цьому спочатку заїхав на заправку, а надалі їхав до тещі, яка проживає на Дружбі, для того щоб перевезти її речі. Разом з тим, в районі автовокзалу, відбулась дородньо транспортна пригоди, за участю автобуса, який він керував та транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вказав, що при ДТП пасажир транспортного засобу «Peugeot Partner», отримав тілесні ушкодження, однак він відшкодував потерпілому моральну компенсацію у розмірі 140 000 грн. Також зазначив, що у день ДТП вказівник маршруту «Тернопіль Підволочиськ» він з лобового скла автобуса не зняв.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що 29.03.2021 о 06 год. 30 хв. на перехресті вулиць «Живова-Шептицького» відбулась дорожньо транспортна пригода за участю його транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням та автобусу марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . При цьому вказана дорожньо транспортна пригода відбулась коли автобус повертав на приміський вокзал та його водій ОСОБА_2 недотримався Правил дорожнього руху. На момент дорожньо транспортної пригоди, на автобусі марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 була наявна табличка «Тернопіль Підволочиськ через Скалат Іванівку», однак в подальшому приїхав власник автобусу ОСОБА_3 та зняв вказану табличку. Також він чув, як ОСОБА_3 на місці події казав, що іншого транспортного засобу на даному маршруті немає. Крім того зазначив, що з ним у транспортному засобі був пасажир, який отримав тілесні ушкодження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 607/11377/21, яка набрала законної сили 02.05.2023 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 29.03.2021 до ЄРДР за №0000392 за даним фактом закрито у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Провадження з розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_3 та ПрАТ «СК Еталон» про стягнення майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданих унаслідок кримінального правопорушення, - залишено без розгляду.

З вказаної ухвали вбачається, що 29.03.2021 близько 06 год. 37 хв. обвинувачений ОСОБА_2 , як водій, керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу по вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Руською в м. Тернополі, де, під час керування, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України і, через проявлену під час керування неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п.п. 10.1., 16.13. ПДР України, здійснюючи маневр повороту ліворуч в ділянці перехрестя вулиць «Живова-Шептицького», не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смуги зустрічного потоку, призначені для руху по вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі, де, в цей же час, автодорогою по вул. Живова в напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі рухався без вантажу з одним пасажиром на передньому пасажирському сидінні, технічно справний автомобіль марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який вів вище вказаний автомобіль в межах свого транспортного потоку. Через виїзд автобуса марки «Богдан А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , на смуги транспортного потоку призначену для руху до вул. Перля в м. Тернополі, було створено аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема, для водія автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, унаслідок якого середньої тяжкості тілесні ушкодження отримав пасажир автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 у виді травми лівого колінного суглоба у вигляді внутрішньо суглобового імпресійного (втисненого) перелому проксимального мета епіфізу (верхнього кінця) великогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, що супроводжувалось розвитком бурситу (запалення слизових сумок навколо суглобів з утворенням внутрішньо суглобового випоту) пів перетинчастого та медіальної головки ликового м`язів і глибокої інфрапателярної (підколінної) сумки. Порушення обвинуваченим ОСОБА_2 , як водієм, вимог п.п. 2.3. (б, д); 10.1., 16.13. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.05.2023 у справі № 607/11377/21, яка набрала законної сили 10.05.2023, виправлено описку, що була допущена судом в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023, зокрема, зазначено: «Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автобуса марки «Богдан А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 , типу D2 автобуси з кількістю місць більше 20 чол. на момент ДТП була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1023128, у ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

Згідно відповіді ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» № 2371 від 13.06.2023 на адвокатський запит адвоката Янчишина В.Й. отриманий 12.06.2023 щодо ДТП, яка сталась 29.03.2021 з вини ОСОБА_2 (номер спадкової справи 20793), страхова компанія повідомила, що ліміт відповідальності за шкоду майну згідно поліса № AP/1023128 становить 130 000,00 грн, франшиза 1000,00 грн.

Власником транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 6141 є ОСОБА_1 .

Згідно договору № 31/3/23 на виконання судової експертизи від 30.12.2022, укладеного між Замовником ОСОБА_1 та Виконавцем судовим експертом Мазуром М.С., Виконавець виконує судову автотоварознаву експертизу, згідно зі ст.69,101,102 КПК України та ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.12.2022, з наданням за його результатами висновку експерта за № 31/3/23, а Замовник оплачує 5700 грн. 00 коп. за проведення експертизи.

Висновком судового експерта ОСОБА_11 № 31/3/23 від 27.03.2023 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, згідно заяви-звернення від ОСОБА_1 , вартість КТ3 « Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , без урахуванням отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП, приймається: «С» = 207 390,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 «Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , після ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДІЇ, приймається рівною вартості автомобіля, тобто: «У» - «С» = 207 390,00 грн. Вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , після ДТЦ яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП (при зовнішньому візуальному обстеженні, без проведення необхідних технологічних-інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів/замірів), ймовірно будуть становити: «Су» ? 29 341,00 грн.

Згідно із ремонтною калькуляцією № 31/3/23 від 25.03.2023, вартість ремонту транспортного засобу Peugeot Partner д.н.з НОМЕР_6 становить 687 867,27 грн. Загальна сума після вирахувань зношення запчастин без ПДВ становить 392 573,05 грн.

07.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» виплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 129 000 грн, що вбачається із платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) АТ «Райффайзен Банк» № 2319 від 07.07.2023.

07.06.2023 адвокат Янчишин В.Й. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_3 із претензією щодо виплати матеріальної шкоди, у якій просив, у зв`язку із пригодою, яка трапилася 29.03.2021, з вини водія ОСОБА_2 , який керував автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з ТЗ «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 впродовж 10 -ти календарних днів відшкодувати повну вартість матеріальних збитків спричинених власнику ТЗ «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 48 049,00 грн, що становить суму, яка не відшкодовується страховою компанією, а також відшкодувати вартість за експертизу № 31/3/23 від 27.03.2023 для Т3 «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , яка становить 5 700,00 грн. До вказаної претензії представником ОСОБА_1 було долучено з поміж іншого висновок експерта № 31/3/23 від 27.03.2023 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, згідно заяви-звернення від ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді від 10.06.2023 на претензію ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 повідомив, що ФОП ОСОБА_3 під час перебування у відпустці свого найманого працівника ОСОБА_2 передав останньому у користування транспортний засіб - автобус марка - БОГДАН, модель - А-09202, 2006 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору позички, а відтак 29.03.2021 ОСОБА_6 був володільцем транспортного засобу, розпоряджався ним для задоволення приватних інтересів та/або потреб, тому у зазначеному випадку має нести відповідальність за завдання шкоди при доведеності його вини у вчиненні ДТП.

Наказом ФОП ОСОБА_3 №3 від 26.03.2021 «Про відпустку ОСОБА_2 » ОСОБА_2 , водію автотранспортних засобів, надано відпустку (за сімейними обставинами) без збереження заробітної плати терміном на 3 календарні дні, з 29 по 31.03.2021, відповідно до статті 26 Закону «Про відпустки» на підставі заяви ОСОБА_2 від 26.03.2021.

Згідно витягу табелю обліку використання робочого часу за березень 2021 року від 31.03.2021, ОСОБА_2 водій автотранспортних засобів у березні 2021 році відпрацював 22 робочих днів (з 01.03. по 05.03, з 08.03. по 12.03., з 14.03. по 17.03., з 20.03. по 24.03., з 26.03. по 28.03.) та 3 дні перебував у щорічній додатковій відпустці з 29.03 по 31.03.

Відповідно до Договору позички транспортного засобу від 27.03.2023 укладеного між Позичкодавцем ФОП ОСОБА_3 та Корисутвачем ОСОБА_2 , у порядку та на умовах визначених цим Договором, Позичкодавець передає (надає), а Користувач приймає в строкове користування транспортний засіб, а саме загальні характеристики якого: марка - БОГДАН, модель - А-09202, 2006 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Транспортний засіб, належить Позичкодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

За умовами п.п. 2.1, 2.2 Договору, Користувач користується транспортним засобом, з дня підписання вказаної угоди та акту прийому-передачі майна та використовує транспортний засіб у своїх особистих потребах;

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що транспортний засіб надається в користування з моменту підписання акту прийому-передачі строком на 3 дні до 31.03.2021.

Згідно акту приймання передачі від 28.03.2021 до договору позички транспортного засобу від 27.03.2021, який є невід`ємною частиною Договору та набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє протягом строку дії основного договору, Позичкодавець ФОП ОСОБА_3 та Корисутвач ОСОБА_2 уклали цей акт приймання-передачі до договору позички транспортного засобу від 27.03.2021 року, а саме: Сторони підтверджують, що Позичкодавець передав у користування, а Користувач прийняв у користування на підставі договору позички транспортного засобу від 27.03.2021, а саме: марка БОГДАН, модель A-09202, 2006 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року від 07.11.2023, ОСОБА_2 за період з січня 2021 року по червень 2021 року отримував заробітну плату від ФОП ОСОБА_3 у розмірі по 6000 грн кожного місяця, з якої утримано податку по 1080 грн та військового збору по 90 грн кожного місяця.

За змістом листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0901-7/48864 від 16.11.2023, на виконання ухвали суду від 25.10.2023 у справі № 607/17755/23, управління надає довідку ОК-5 та повідомляє, що ОСОБА_2 у період з 29.03.2021 по 31.03.2021 не перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Як слідує із Індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5), за звітний 2021 рік ОСОБА_2 отримував суму заробітку для нарахування пенсії у розмірі по 6000 грн кожного місяця, з яких сплачено страхові внески. У березні 2021 року зазначено 31 трудовий день або цивільно правові відносини.

04.12.2023 ФОП ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_4 подав уточнюючі відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 3 місяць 1 кварталу 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 у березні 2021 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати 3 календарні дні, сума нарахованої заробітної плати/доходу/грошового забезпечення у межах максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок 6000 грн, сума нарахованого єдиного внеску за звітний місяць 1320 грн.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0704-8/53001 від 12.12.2023, станом на 08.12.2023, згідно уточнюючого звіту «Податковий розрахунок» за І квартал 2021 року від 04.12.2023 № 942020, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у березні 2021 перебував у відпустці без збереження заробітної плати 3 календарних дні.

12.12.2023 ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Управління інспекційної діяльності у Тернопільській області Південно Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці скарги на дії ФОП ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_4 , у яких просив провести перевірку дотримання законодавства ФОП ОСОБА_3 , РНОКП - НОМЕР_4 , під час подачі уточненого звіту Д1 від 04.12.2023 та перевірити факт, чи перебував ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 з 29.03.2021 по 31.03.2021.

Згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 09038 від 04.09.2023, № 09231 від 13.09.2023, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2» у Неврологічному відділені з 29.08.2023 по 04.09.2023 з діагнозом: Ішемічний атеротроботичний інсульт (29.08.23) в басейні лівої передньої нижньої мозочкової артерії, гострий період із помірною мозочковою атаксією на ґрунті тромбозу лівої хребетної артерії на рівні V2, V3, V4. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ст2 гіпертензивне серце. ІХС. Кардіосклероз атеросклеротичний з фіброкальцинозом аортального та мітрального клапанів. Атеросклероз аорти. ДДЛШ І тип та у період з 04.09.2023 по 13.09.2023 з діагнозом: ЦВХ: Церебральний атеросклероз: оклюзія лівої ХА (165.0). Супутні: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. КВР дуже високий. СН НА. ПТФС лівої н/к набрякова форма. Варикозна хвороба підшкірних вен н/к басейн ВПВ. ХВН 2 ст.

Також позивач долучив до матеріалів справи фотознімки, на яких зафіксовано транспортний засіб - автобус марки «Богдан А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 після дорожнього транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.2021, із пошкодженнями отриманими в результаті ДТП на якому міститься таблички «Тернопіль Підволочиськ», «Скалат Іванівка».

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною першою статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно преамбули регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільноправова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Позивач на власний розсуд замовив дослідження матеріального збитку завданого транспортному засобу Peugeot Partner д.н.з НОМЕР_6 , внаслідок дорожньо транспортної пригоди та залучив експерта для визначення розміру завданих збитків, у зв`язку з чим 30.12.2022 уклав з судовим експертом ОСОБА_11 договір на виконання судової експертизи за № 31/3/23.

За результатами проведення експертизи складено висновок експерта № 31/3/23 від 27.03.2023 згідно якого вартість КТ3 «Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , без урахуванням отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП, приймається: «С» = 207 390,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 «Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , після ДТП яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДІЇ, приймається рівною вартості автомобіля, тобто: «У» - «С» = 207 390,00 грн. Вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «Peugeot Partner Tepee 1.0 HDi 92HP (7...) Confort 5MT» p.н. НОМЕР_6 , після ДТЦ яке мало місце 29.03.2021, станом на момент ДТП (при зовнішньому візуальному обстеженні, без проведення необхідних технологічних-інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів/замірів), ймовірно будуть становити: «Су» ? 29 341,00 грн.

Як вбачається із змісту вказаного висновку, експертом вставлено, що на підставі проведених обстежень (з обмеженою оглядовістю і видимістю), та виконаних належних розрахунків, представленого пошкодженого «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 , встановлено, що вартість необхідного відновлювального ремонту, становить 687 867,27 грн та значно перевищить ринкову вартість ідентичного/аналогічного КТЗ в Україні, по його стану на момент ДТП, яка визначена у розмірі 207 390,00 грн, а сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, яка визначена при зовнішньому органолептичному огляді, також перевищує ринкову вартість (при зовнішньому огляді) ідентичного/аналогічного КТ3 до його пошкодження, оскільки становить 392 573.05 грн. Відповідно, проводити повноцінне ремонтне відновлення досліджуваного автомобіля економічно недоцільно - недоцільно вкладати в ремонт пошкодженого КТЗ суму більшу ніж вартість за яку можна придбати ідентичний/аналогічний непошкоджений «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 (це протирічить принципу внеску і ефективного використання).

З висновку також вбачається, що обстеження КТЗ проводилось при безпосередньому огляді забезпеченому замовником і проведений експертом в світлий час доби 10.01.2023, учасник ДТП чи/або представник на огляд на заявились хоча, зі слів замовника належним чином були повідомленні.

Крім того, висновок експерта № 31/3/23 від 27.03.2023 містить зазначення, що експерт Мазур М.С. про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 КК України попереджений.

Також встановлено, що судовий експерт ОСОБА_11 має право на проведення товарознавчої експертизи за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», (свідоцтво за № НОМЕР_8 , термін дії якого від 14.12.2012 по 11.05.2025, видане ЦЕКК при Міністерстві юстиції України), а тому вправі надати висновок за результатами судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення розміру збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що висновок експерта ОСОБА_11 є належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 .

Відповідач не надав суду доказів на спростування наданого позивачем висновку експерта № 31/3/23 від 27.03.2023 та клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявляв.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Стаття 30 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Така ж позиція викладена в багатьох постановах ВС, у яких зазначено, що якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанови від 14.03.2018 у справі № 337/5881/14-ц, від 15.03.2018 у справі № 564/2464/14-ц, від 04.04.2018 у справі № 758/8578/15-ц, від 18.04.2018 у справі № 361/3094/15-ц, від 13.06.2018 у справі № 444/577/16-ц, від 31.10.2018 справа № 343/2372/15-ц, від 12.12.2018, справа № 466/7010/16, від 18.12.2018, справа № 524/561/16-ц, від 30.01.2019 у справі № 753/21303/16-ц.

У відповідності з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.1. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону №1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до п. 36.6. ст. 36 Закону №1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1023128, ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130 000,00 грн, франшиза 1000,00 грн.

Із висновку судового експерта ОСОБА_11 № 31/3/23 від 27.03.2023 слідує, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним,а відтак вартість матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_1 становить 207 390,00 грн, що дорівнює ринковій вартість ідентичного/аналогічного КТЗ в Україні, по його стану на момент ДТП. При цьому вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ ймовірно становить 29 341,00 грн.

07.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» виплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 129 000 грн (130 000 1000 = 129 000).

Разом з тим, сума виплачена страховою компанією у розмірі 129 000 грн не в повній повно покриває розмір завданої позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.2021, оскільки невідшкодованою залишається сума у розмірі 49 049,00 грн (207 390 грн 29 341 грн 129 000 грн).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналіз змісту глави 82 ЦК України підтверджує, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

07.06.2023 адвокат Янчишин В.Й. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_3 із претензією щодо виплати матеріальної шкоди, у якій просив, у зв`язку із пригодою, яка трапилася 29.03.2021, з вини водія ОСОБА_2 , який керував автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з ТЗ «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 впродовж 10 -ти календарних днів відшкодувати повну вартість матеріальних збитків спричинених власнику ТЗ «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 48 049,00 грн, що становить суму, яка не відшкодовується страховою компанією, а також відшкодувати вартість за експертизу № 31/3/23 від 27.03.2023 для Т3 «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , яка становить 5 700,00 грн.

Однак, як вбачається з відповіді від 10.06.2023 на претензію ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 повідомив, що ФОП ОСОБА_3 під час перебування у відпустці свого найманого працівника ОСОБА_2 передав останньому у користування транспортний засіб - автобус марка - БОГДАН, модель - А-09202, 2006 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору позички, а відтак 29.03.2021 ОСОБА_6 був володільцем транспортного засобу, розпоряджався ним для задоволення приватних інтересів та/або потреб, тому у зазначеному випадку має нести відповідальність за завдання шкоди при доведеності його вини у вчиненні ДТП.

Водночас, доводи сторони відповідача з приводу того, що на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітної плати та користування транспортним засобом автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 для задоволення власних приватних інтересів та потреб на підставі Договору позички транспортного засобу від 27.03.2021, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Так, за змістом п.п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань);

Відповідно до п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодекс України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

У відповідності до податкового законодавства відпустку без збереження зарплати, яка надається працівникам, , незалежно від того, частину місяця чи весь місяць працівник перебував у відпустці обов`язково потрібно відображати у Д1 Податкового розрахунку. Якщо працівник перебував у відпустці за свій рахунок, то в Д1 у місяці, на який вона припала, потрібно зазначити кількість календарних днів цієї відпустки. Для цього передбачена спеціальна графа 13 «Кількість календарних днів без збереження заробітної плати».

Так, у відповідь на ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2023, судом було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області інформацію чи перебував ОСОБА_2 , у відпустці без збереження заробітної плати у період з 29.03.2021 по 31.03.2021 перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0901-7/48864 від 16.11.2023, управління надано суду довідку ОК-5 та повідомлено, що ОСОБА_2 у період з 29.03.2021 по 31.03.2021 не перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

04.12.2023 ФОП ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_4 подав уточнюючі відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 3 місяць 1 кварталу 2021 року, у яких зазначив, що ОСОБА_2 у березні 2021 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати 3 календарні дні,

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0704-8/53001 від 12.12.2023, станом на 08.12.2023, згідно уточнюючого звіту «Податковий розрахунок» за І квартал 2021 року від 04.12.2023 № 942020, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у березні 2021 перебував у відпустці без збереження заробітної плати 3 календарних дні.

Водночас суд критично оцінює, подачу 04.12.2023 ФОП ОСОБА_3 уточнюючих відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 3 місяць 1 кварталу 2021 року, оскілки такі уточнення відповідачем було подано вже після звернення позивача до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_3 шкоди отриманої в результаті дорожньо транспортної та витребування судом з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про перебування ОСОБА_2 , у відпустці без збереження заробітної плати у період з 29.03.2021 по 31.03.2021.

З приводу наявного в матеріалах справи Договору позички транспортного засобу від 27.03.2021, то суд такий до уваги не бере, оскільки він є суперечливим та не узгоджується обставинами повідомленими відповідачем та третьою особою ОСОБА_2 .

Зокрема у своєму відзиві відповідач зазначив, що він на час перебування у відпустці свого найманого працівника ОСОБА_2 надав йому для задоволення власних потреб у користування автобус марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі Договору позички транспортного засобу від 27.03.2021.

Так само третя особа ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що на час своєї відпустки у період з 29.03.2021 по 31.03.2021 взяв в користування у ФОП ОСОБА_3 автобус марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , який йому був необхідний для перевезення речей його тещі, у зв`язку із чим він з ФОП ОСОБА_3 уклав Договір позички транспортного засобу від 27.03.2021.

Натомість за умовами п.п. 2.1, 3.1 Договору, Користувач користується транспортним засобом, з дня підписання вказаної угоди та акту прийому-передачі майна. Транспортний засіб надається в користування з моменту підписання акту прийому-передачі строком на 3 дні до 31.03.2021. При цьому акт прийому-передачі підписаний ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 28.03.2021.

З вказаних умов договору слідує, що транспортний засіб «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 був переданий ОСОБА_2 у користування 28.03.2021 строком на 3 дні, тобто до 30.03.2021, що не узгоджується з п. 3.1 Договору та з поясненнями ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , які вказували, що автобус марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 був переданий ОСОБА_2 у користування на період його відпустки, яка розпочалась 29.03.2021 і тривала до 31.03.2021.

Більше того, 28.03.2021 коли за умовами Договору ОСОБА_2 користувався автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 у своїх особистих потребах, за твердженнями відповідач та самого ОСОБА_2 , був його останнім робочим днем перед відпусткою.

Вказані вище обставин на думку суду свідчать про намагання ФОП ОСОБА_3 уникнути матеріальної відповідальності за шкоду спричинену позивачу його працівником ОСОБА_2 в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 29.03.2021.

Також відхиляючи доводи відповідача з приводу того, що 29.03.2021 ОСОБА_2 користувався автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 у своїх особистих потребах, суд бере до уваги долучені позивачем фотографії з місця дорожньо транспортної пригоди, з яких вбачається, що в момент дорожньо транспортної пригоди та після неї на транспортному засобі - автобусі марки «Богдан А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 були наявні таблички «Тернопіль Підволочиськ», «Скалат Іванівка», при цьому ДТП відбулось неподалік міського та приміського автовокзалу та в час коли фактично мав розпочатися рейс «Тернопіль Підволочиськ» який здійснює відповідач.

Таким чином, судом встановлено, що у момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.03.2021 о 06 год. 37 хв. у в м. Тернополі по вул. Живова внаслідок якої пошкоджено належний позивачу ОСОБА_1 транспортний засіб Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , чим йому заподіяно матеріальну шкоду, ОСОБА_2 , вина якого у вчиненні дорожньо транспортної пригоди встановлена ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 607/11377/21, перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 , виконував при цьому трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_3 , а відтак саме ФОП ОСОБА_3 відповідно до вимог частини першої статті 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП.

При цьому суд зауважує, що права ФОП ОСОБА_3 у спірних правовідносинах забезпеченні положеннями частини першої статті 1191 ЦК України, якою передбачено право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи визначаючи суму страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 врахував виплачений страховиком розмір страхового відшкодування та вартість придатних для вторинного використання запасних частин/складових та просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 49 049,00 грн (207 390 грн 29 341 грн 129 000 грн).

Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 49 049,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_3 моральної шкоди, суд виходить із наступного.

У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини водія ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із відповідачем ФОП ОСОБА_3 суд виходить з того, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортний засіб позивача Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_2 є фізично знищеним, у зв`язку із чим він знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання, при цьому тривале не відшкодування йому повного розміру завданої йому матеріальної шкоди позбавило його можливості придбати аналогічний транспортний засіб. Крім того, суд враховує, що для відновлення порушеного права, позивач був вимушений залучати судового експерта для визначення вартості матеріального збитку, надавати пояснення органам досудового розслідування щодо обставин ДТП та залучати адвоката для звернення до суду

Разом з тим, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн оцінені суб`єктивно та є завищеними, а тому враховуючи вищевикладені обставини, засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, приходить до переконання, що розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 становить 10 000 гривень.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача судові втрати. При цьому вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс становлять 5700 грн, а також очікує понести 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

24.11.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просив стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 9 500 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Так, повноваження адвоката Янчишина В.Й. підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1060163 від 18.09.2023 та Договором про надання правової допомоги від 25.08.2023.

Як вбачається з Договору про надання правової допомоги від 25.08.2023, укладеного між адвокатом Янчишиним В.Й. та Клієнтом ОСОБА_1 , Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, до якої відносить в тому числі підготовка та подача позовної заяви про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 29.03.2021 з вини ОСОБА_12 , який керуючи автобусом марки «Богдан А-09202» д.н.3. НОМЕР_1 допустив зіткнення з ТЗ «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Представництво інтересів у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, Тернопільському апеляційному суді, Верховному суді. Установах та організаціях з питань даного предмету спору.

За змістом п. 4.1, 4.2. Договору, Сторони погодинну оплату, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години роботи адвоката становить 1 000 грн. Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату вартість правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Відповідно до акту виконаних робіт № 01 від 22.11.2023 виконаних адвокатом Янчишиним В.Й. Клієнту ОСОБА_1 , за договором про надання правової допомоги від 25.08.2023, Адвокат надав Клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 25.08.2023, а Клієнт прийняв наступні послуги:

-попереднє опрацювання матеріалів (документів) наданих клієнтом. Надання консультації клієнту щодо наявності правових підстав для відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та судової практики 0,5 год. вартістю 500 грн;

-підготовка тa подача претензії щодо відшкодування шкоди до ФОП ОСОБА_3 1 год. вартістю 1000 грн;

-підготовка та подача адвокатських запитів в Головне управління ПФУ в Тернопільській області №?77 від 17.08.2023, підготовка та подача адвокатського запиту в Головне управління ДПС у Тернопільській області № 78 від 17.08.2023 1 год. вартістю 1000 грн;

-підготовка та подача позовної заяви із додатками про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 5 год. вартістю 5000 грн;

-участь у судових засіданнях у Тернопільському міськрайонному судді Тернопільської області, не залежно від часу та кількості судових засідань 2 год. вартістю 2000 грн.

Загальна вартість послуг адвоката становить 9500 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Крім того, при вирішенні даного питання суд враховує правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), а саме, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Янчишиним В.Й. та відповідачем ОСОБА_1 підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1060163 від 18.09.2023, Договором про надання правової допомоги від 25.08.2023 та актом виконаних робіт № 01 від 22.11.2023.

Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 9 500 грн.

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті виконаних робіт № 01 від 22.11.2023, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, заперечення представника відповідача, щодо співмірності витрат суті позову, та те, що позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частини 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 31/3/23 від 21.03.2023, ОСОБА_1 оплатив за експертизу № 31/3/23 кошти у розмірі 5 700 грн.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт понесення та розмір витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 5700,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача ФОП ОСОБА_3 на його користь.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, із відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 280, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 » на користь ОСОБА_1 49 049 (сорок десять тисяч сорок дев`ять) гривень 00 копійок матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 » на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

У задоволення решти вимог, відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 » на користь ОСОБА_1 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 » в користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Представник позивача : адвокат Янчишин Володимир Йосифович, місце праці вул.. С. Крушельницької, 35А оф. 02. м. Тернопіль, 46003.

Відповідач: ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: адвокат Василишин Костянтин Вікторович, місце праці вул. С. Крушельницької, 17 оф. 2. м. Тернопіль, 46003.

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець