Провадження № 22-ц/812/660/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2024 року м. Миколаїв

справа № 484/7041/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Доровим Андрієм Олексійовичем, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 22 лютого 2024 року під головуванням судді Маржиної Т.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 04 листопада 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №364700-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, на умовах визначених офертою, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за яким остання отримала кредит у розмірі 38 000 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 зі сплатою 0,86664474 процентів за кожен день користування Кредитом. 16 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, відповідно до умов якої відповідачці було надано додатковий кредит в розмірі 16 000 грн. Крім того, 26 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, якою внесено зміни щодо терміну дії Договору до 03 липня 2022 року та строку кредиту 242 дні, а 06 липня 2022 року - Додаткову угоду № 3 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, якою внесено зміни щодо терміну дії Договору до 15 березня 2022 року та строку кредиту 497 днів.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 02 листопада 2023 року складає 120 144 грн 77 коп. з яких: 31 964 грн 69 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 88 180 грн 08 коп. - заборгованість за відсотками.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №364700-КС-003 від 04 листопада 2021 року у розмірі 120 144 грн 77 коп., яка утворилася станом на 04 листопада 2023 року, з яких: 31 964 грн 69 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 88 180 грн 08 коп. - заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Доров А.О. посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 38 000 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Представник ОСОБА_2 зазначав, що відповідачка з незалежним від неї причин не мала можливості виконувати свої боргові зобов`язання перед позивачем, оскільки з 15 вересня 2022 року знаходиться в місцях обмеження волі. Так відносно неї 09 вересня 2022 року Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області відкрито кримінальне провадження 0000047 за ч. 5 ст. 191 КК України, з 15 вересня 2023 року обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт існування боргу і його правильність, оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом, в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому рахунку виписка. Нараховані позивачем проценти за користування кредитом складають більше ніж в два рази тіло кредиту, що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань. Крім того в позові не вказано за який період нараховані відсотки. Також просить врахувати той факт, що позивач тривалий час не використовував своє право на стягнення заборгованості в судовому порядку, що стало причиною нарахування непомірно великої суми неустойки (штрафних санкцій) та процентів. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, разом з тим позивачем протиправно здійснено розрахунок відсотків за період з 24.02.2022 по 03.11.2023 року. Посилаючись на вкладене, представник ОСОБА_2 зазначає, що відповідач визнає позов лише в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 38 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом першої інстанції установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 04 листопада 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 364700-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачкою у порядку, визначеному ст.12 Закону України"Про електронну комерцію" (а.с.20-25). За умовами цього Договору відповідачці позивачем був наданий кредит у розмірі 38 000 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 зі сплатою 0,86664474 процентів за кожен день користування Кредитом, з терміном дії Договору до 21 квітня 2022 року.

16 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, відповідно до умов якої відповідачці було надано додатковий кредит в розмірі 16 000 грн., після чого загальна сума отриманого кредиту становила 47 383 грн 03 коп., продовжено строк дії кредиту на 73 дні до 03 липня 2022 року (а.с. 28-33).

26 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, відповідно до умов якої сторони погодили, що підписанням даної угоди позичальник ОСОБА_1 підтверджує наявність у неї заборгованості перед ТОВ «Бізнес Позика» станом на 26.02.2022 року в розмірі 42 328 грн 37 коп., з яких 41 964 грн 69 коп. сума кредиту, 363грн 68 коп. - проценти за користування кредитом (а.с. 36- 38).

06 липня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання кредиту № 364700-КС-003, якою сторони погодили, що підписанням даної угоди позичальник ОСОБА_1 підтверджує наявність у неї заборгованості перед ТОВ «Бізнес Позика» станом на 06.07.2022 року в розмірі 74 515 грн 73 коп., з яких 31 964 грн 69 коп. сума кредиту, 42 551 грн 04 коп. - проценти за користування кредитом. Внесено зміни щодо терміну дії Договору до 15 березня 2022 року та строку кредиту 497 днів (а.с. 42- 47).

ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачці грошові кошти в обумовленому Договором та Додатковими угодами до нього розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника (а.с.57, 58).

Як слідує з інформації, наданої АТ "ПУМБ", саме ця банківська платіжна картка була випущена на ім`я ОСОБА_1 та відповідно до виписки по рахунку у період з 04.11.2021 по 02.11.2023 рух коштів на вказаному рахунку відповідає інформації у наданих позивачем довідках про перерахування відповідачці кредитних коштів (а.с. 107-111).

У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачці нараховано заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.11.2023 склала 120144грн77 коп., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту 31 964 грн 69 коп., сума прострочених платежів по процентам за користування кредитними коштами 88180грн 08 коп. (а.с.13-17).

Відповідачка доказів погашення вказаної заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не надала.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув вищевказану суму заборгованості з відповідачки на користь позивача.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 визнає факт укладання відповідачкою Договору кредиту із Додатковими угодами до нього, факт отримання нею кредитних коштів та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, проте оскаржує рішення в частині стягнення заборгованості за процентами.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на нижчевикладене.

Так, посилання апелянта на те, що позивачем не зазначено період, за який нараховано проценти, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості (а.с. 13-17) проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування до 15 березня 2023 року.

Пунктом 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже вказаний закон не звільняє позичальника у період дії в Україні воєнного стану від сплати процентів за користування кредитом, а вимог про стягнення неустойки чи передбачених ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат позивачем не було заявлено.

За такого посилання апеляційної скарги на протиправне здійснення позивачем розрахунку відсотків за період з 24.02.2022 по 03.11.2023 року є хибними.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те, що відповідачка не мала можливості виконувати свої боргові зобов`язання перед позивачем з незалежним від неї причин, оскільки з 15 вересня 2022 року знаходиться в місцях обмеження волі, оскільки такі обставини не звільняють ОСОБА_1 від виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами

Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то і відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Доровим Андрієм Олексійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 15 травня 2024 року