Справа № 308/9708/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Цмур В.,

з участю представника позивача адвоката Пацкан І.І.

та представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Шпуганич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41783,54 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяви посилався на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 - 25.01.2008 року укладено кредитний договір MKMOGA00000001.

Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 28925, 00 дол. США на термін до 24.01.2028 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором MKMOGA00000001 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором ОСОБА_1

29.02.2012 року, було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № MKMOGA00000001 від 25.01.2008 року. Сума заборгованості, що виникла у період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди зменшили на 190, 30 Дол. США., а саме: відсотки у розмірі 0,00 Дол. США., комісія у розмірі 0,00 Дол. США., пеня у розмірі 190, 30 Дол. США.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 10.03.2023 року має заборгованість - 155111,07 дол. США, з яких позивач просить стягнути лише частину, тобто 41783.54 [Долар США], яка складається з наступного: - 38343.91 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 3439.63 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 25.07.2021 по 10.03.2023 рр.

Приймаючи до уваги те, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, позивач вважає за доцільне об`єднати позовні вимоги до кількох Відповідачів в одній позовній заяві.

Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість у розмірі 41783.54 [Долар США], за кредитним договором № MKMOGA00000001 від 25.01.2008 року, яка складається з наступного: - 38343.91 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 3439.63 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 25.07.2021 по 10.03.2023 рр. та понесені судові витрати.

27.07.2023 року, від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шпуганич В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2015 р. у справі № 308/159/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення встановлено, що є доведеним, що 25.01.2008 року між ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено вищевказаний кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 26 000 дол. США із сплатою відсотків за його користування в розмірі 10.8 % річних, з кінцевим терміном повернення 24.01.2028 року (копія рішення додається). З наведеного вбачається що позикодавець у підтвердження видачі позики надав квитанцію на суму 26 000 доларів США та не обґрунтував у позові факт заборгованості за тілом кредиту в сумі 38343.91 доларів США, а тому вважає заявлену вимогу такою, що не підлягає до задоволення. Разом з тим, позичальник нарахував по кредиту відсотки в сумі 3439,63 доларів США у період з 25.07.2021 по 10.03.2023 рік, а тому зазначає, що пред`явивши у 2012 році позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни, а тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З огляду на вищенаведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, 27.07.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шпуганич В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що згідно з п.16 договору поруки чітко визначено яке зобов`язання позичальника забезпечується порукою. Під зобов`язанням сторони розуміють повернення позики в сумі 26000 доларів США у строк до 25 січня 2028 року. Зі змісту додаткової угоди вбачається що сторони зобов`язання з 26 000 доларів США збільшили до 31 606.99 доларів США. Порушення цих умов відповідно до частини першої статті 559 ЦК України тягне припинення поруки. У зв`язку з тим, що норми ст. 559 ЦК України у редакції на дату розгляду справи не можуть бути застосовані до відносин яки виникли до їх виникнення оскільки порука є припиненою з 29.02.2012 року з дати коли сторони кредитного договору збільшили обсяг зобов`язання за кредитним договором, а тому просив у задоволенні позову до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості відмовити повністю.

05.09.2023 року, представником позивача подано до суду відповідь на відзив у якому останній просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі посилаючись на викладені в такому мотиви.

Представник позивача Пацкан І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених підстав та просив такі задоволити в повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Шупганич В.В. в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог з підстав викладених у поданих ним відзивах. Додав, що досудове врегулювання спору не було, а таке є обов`язковим у даному випадку. Порука припинена. В межах справи погоджується, що заборгованість наявна в сумі 26 000 дол. США. Крім того, банк нараховував відсотки неправомірно.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.01.2008 року між КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKM0GA, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 26 000, 00 дол. США зі сплатою 10.8% річних за його користування, з кінцевим терміном повернення 24.01.2028 року.

25.01.2008 року між КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки за умовами якого поручитель поручився за належне виконання солідарно виконувати зобов`язання за кредитним договором № MKM0GA в сумі 26 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.01.2028 року.

29.02.2012 року між КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKM0GA за умовами якої сторони виклали п.7 кредитного договору в новій редакції, згідно якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 31606, 99 дол. США з яких: 26 000 на споживчі потреби та 5606, 99 дол. США на оплату страхових платежів сплати неустойки, винагороди за надання фінансового інструменту. Разом з тим сторони виклали у новій редакції графік погашення заборгованості та змінили суму щомісячних платежів, яка не повинна бути меншою 440, 69 дол. США.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У п. 13 договору поруки від 25.01.2008 року вказано, що зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Також у п. 16 вказаного договору поруки визначено особливі умови договору, а саме: зазначено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 кредитного договору № MKM0GA від 25.01.2008 року, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 26 000, 00 дол. США.

Згідно додаткової угоди до кредитного договору № MKM0GA від 29.02.2012, що є додатком до позову, Позивачем збільшено розмір кредиту до 31606, 99 дол. США з яких: 26 000 на споживчі потреби та 5606, 99 дол. США на оплату страхових платежів сплати неустойки, винагороди за надання фінансового інструменту. Разом з тим сторони виклали у новій редакції графік погашення заборгованості та змінили суму щомісячних платежів, яка не повинна бути меншою 440, 69 дол. США.

Встановлено, що ОСОБА_1 підписано додаткову угоду, що свідчить про те, що відповідачка погодилася з умовами такої, в той час як встановлено, що вказана додаткова угоду була укладена без відому та згоди ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем ОСОБА_2 у письмовій формі умов додаткової угоди щодо збільшення розміру поточної заборгованості до 31 606, 99 дол. США.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № MKM0GA, боржник має прострочену заборгованість.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 29.02.2012 року між КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № MKM0GA за умовами якої сторони виклали п.7 кредитного договору в новій редакції, згідно якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 31606, 99 дол. США з яких: 26 000 на споживчі потреби та 5606, 99 дол. США на оплату страхових платежів сплати неустойки, винагороди за надання фінансового інструменту. Разом з тим сторони виклали у новій редакції графік погашення заборгованості та змінили суму щомісячних платежів, яка не повинна бути меншою 440, 69 дол. США.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № MKM0GA від 25.01.2008 року, станом на 10.03.2023 року становить - 41783.54 [Долар США] яка складається з наступного: 38343.91 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3439.63 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 25.07.2021 по 10.03.2023 рр. та понесені судові витрати.

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, суд виходить з наступного.

Пред`явивши у 2012 році позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни, а тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. (Правовий висновок ВП Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц).

З огляду на вищенаведене, банк не вправі був нараховувати відсотки після такого звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

З поданих копій судових рішень вбачається, що кредитор змінив строк виконання зобов`язання, пред`явленням вимоги у справі № 308/159/13-ц, отримавши судовий захист порушеного права, чим підтвердив у судовому порядку своє право на отримання повної суми заборгованості по кредиту. Отже нарахування відсотків після грудня 2012 року з дати звернення до суду у межах цієї справи суперечить умовам договору та вимогам ст. 1048,1050 ЦК України.

З урахуванням наведеного заявлена вимога про стягнення відсотків не ґрунтується на вимогах договору, вимогах ЦК України, а тому не підлягає до задоволення.

Що стосується твердження представника відповідачів про недотримання позивачем досудової вимоги врегулювання спору, то таке суд вважає безпідставним, оскільки матеріали справи містять повідомлення надіслане на адресу відповідачів про необхідність погашення виниклої заборгованості.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № МКМОGA00000001 від 25.01.2008 року у розмірі 38343,91 дол. США. (тіло кредиту).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 15625,14 грн.

На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 12, 81, 207, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 2, 19, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № МКМОGA00000001 від 25.01.2008 року у розмірі 38343,91 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) сплачений останнім судовий збір, в розмірі - 15625,14 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 03.05.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк