Провадження № 2/638/1665/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми і визначення в умовах запровадженого в Україні воєнного стану порядку і способів участі батька, який постійно проживає в Україні у вихованні дітей, які проживають з матір`ю за межами України,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить: зобов`язати ОСОБА_3 не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання батькові дітей ОСОБА_1 мати прямий контакт, спілкуватися і брати участь у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєчасно надавати батькові дітей ОСОБА_1 інформацію про місце перебування дітей за межами України, стан їх здоров`я, умови проживання дітей, де і як вони навчаються і виховуються, про всі можливі захворювання дітей, які потребують стаціонарного лікування в медичних установах, про всі виїзди дітей до іноземних держав з повідомленням про причини виїздів, куди саме виїжджають діти, з ким і на який строк, повідомляти ОСОБА_1 номери мобільних телефонів дітей або мобільні телефони інших осіб, по яким буде здійснюватися прямий контакт батька з дітьми; визначити такий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безперешкодне відвідування дітей під час їх перебування за межами України за місцем їх проживання з матір`ю, безперешкодне періодичне, але не менше одного разу на тиждень, спілкування з дітьми по прямому контакту із застосуванням сучасних засобів телекомунікацій і мобільного телефонного зв`язку, щорічний спільний літній відпочинок батька з дітьми один раз на рік не менше 14 (чотирнадцяти) днів одночасно з двома дітьми або, в залежності від обставин, з кожною дитиною окремо не менше 10 днів.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те що, він з відповідачем перебували у шлюбі з 10 серпня 2013 року по 24 травня 2019 року. У сторін в період шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 20 квітня 2023 року, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю. Цим же рішенням зі змінами, внесеними постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, визначений порядок участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щовівторка з 18:00 до 20:00 год. 24 лютого 2022 року відповідач разом з дітьми у зв`язку з повномасштабним російським воєнним вторгненням в Україну і веденням бойових дій російськими агресорами безпосередньо у місті Харкові виїхала за межі України і до теперішнього часу знаходиться за кордоном. У вересні 2023 року позивач дізнався, що ОСОБА_3 з дітьми зареєстрована і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що у зв`язку із запровадженням в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану, який діє до теперішнього часу, а також внаслідок переїзду відповідача з дітьми до іноземної держави виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2021 року у справі №638/1287/20, яким визначений порядок участі батька у вихованні дітей, на теперішній час є неможливим.

Також, позивач зазначає, що як і раніше відповідач продовжує перешкоджати позивачу спілкуватися з дітьми. У серпні 2018 року ОСОБА_3 почала до теперішнього часу продовжує вчиняти активні дії щодо перешкоджання позивачу не тільки брати участь у вихованні дітей, а навіть бачитися з дітьми, не дозволяє дітям у будь-який спосіб спілкуватися з батьком, переслідує мету назавжди відлучити позивача від дітей і робить все, щоб діти забули свого рідного батька. Протягом 2022 - 2023 років позивач неодноразово намагався отримати від відповідача інформацію про дітей і мирним шляхом вирішити питання спілкування і побачень з дітьми у позасудовий спосіб, але безуспішно, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з новими позовними вимогами.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

12 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що фактично, вимоги позивача у даному позові зводяться до його незгоди з постановою Полтавського апеляційного суду у цивільній справі № 638/1287/20, якою вже визначено порядок участі батька у вихованні дітей, яка набрала законної сили та прийнята вже після запровадження в Україні воєнного стану, вимушеного тимчасового виїзду відповідача з дітьми за межі України, та встановлення нового порядку участі батька у вихованні дітей. При цьому, позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів які б доводили, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та психологічно тисне на дітей задля створення негативного образу їх батька. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства України, без будь-яких додаткових дозволів, не позбавлений можливості перетинати державний кордон України і приймати участь у вихованні дітей за місцем їх проживання з матір`ю, згідно порядку встановленого рішенням суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.05.2019 по справі № 638/13593/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей задоволено у повному обсязі. Визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку і способів участі у вихованні малолітніх дітей для батька, який проживає окремо, - задоволено частково. Визначено порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щосуботи з 18:00 год. до 20:00 год. та щовівторка з 10:00 год. до 12:00 год., з урахуванням бажання дітей. У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року змінено. Визначено порядок участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: щовівторка з 18:00 год. до 20:00 год. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року залишено без змін.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2023 року набрало законної сили 20 квітня 2023 року.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша-третя статті 157 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України).

Як було встановлено, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року, яке було змінено постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року позивачу було визначено порядок порядок участі у вихованні дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: щовівторка з 18:00 год. до 20:00 год.

Вказане рішення набрало законної сили а позивачем до суду касаційної інстанції не оскаржувалось.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто судовим розглядом, вже було розглянуто питання щодо участі ОСОБА_1 у вихованні дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ураховуючи вказані положення, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернути рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року, шляхом отримання виконавчого документа до виконання до органів виконавчої служби та приймати участь у вихованні дітей у порядку визначений судовим рішенням.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною третьою статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто, у разі неможливості виконання судового рішення (про що, як на підставу позову посилається позивач) ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Однак такі дії можливі лише після звернення до виконання судового рішення, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, суд зазначає, що позовні вимоги, які заявлені позивачем фактично зводяться до його незгоди з постановою Полтавського апеляційного суду.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача, що рішення суду неможливо виконати у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану та військової агресії РФ проти України, який зумовив відповідача разом з дітьми покинути країну, оскільки позивачу відомо де наразі знаходиться відповідач разом з дітьми (як зазначив сам позивач у своєму позові) та позивач в силу свого віку не обмежений у праві виїзду за межі території України для відвідування дітей та приймання участі у їх вихованні відповідно до рішення суду.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1,3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні їх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивачем не надано доказів невиконання ОСОБА_3 рішення суду, яким визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дітьми.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми і визначення в умовах запровадженого в Україні воєнного стану порядку і способів участі батька, який постійно проживає в Україні у вихованні дітей, які проживають з матір`ю за межами України відмовити в повному обсязі.

Судовий збір залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (адреса: м. Харків, пр-т Науки 17-а, 4 поверх).

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2024 року.

Суддя Л.М. Рибальченко