Справа № 502/2522/14-ц
УХВАЛА

03 травня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши скаргу

боржника ОСОБА_1 ,

інші учасники виконавчого провадження:

стягувач ОСОБА_2

про

визнання противоправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

07.03.2024 р. в порядку ст. 33 ЦПК України судді Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., передано скаргу боржника ОСОБА_1 , інші учасники виконавчого провадження: стягувач ОСОБА_2 про визнання противоправними та скасування постанов.

В обґрунтування скарги зазначено, що станом на дату винесення постанови про арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору, підстав для стягнення виконавчого збору з боржника не було, оскільки державному виконавцю було надано всі підтверджуючі документи про вчасне перерахування коштів на утримання дітей, та державним виконавцем Бурлаченко О.В. було приховано цей факт, тому така постанова не відповідає ст. 27 Закону України про виконавче провадження. Крім того, при стягненні виконавчого збору відповідно до вказаного Закону без реального стягнення суми боргу, сума виконавчого збору має бути повернена в повному обсязі. В порядку ст. 37 «Про виконавче провадження» стягувач, ОСОБА_2 , подала письмову заяву про повернення виконавчого документа, в якій зазначила про відсутність заборгованості. Таким чином, при відсутності спору про розмір заборгованості зі сплати аліментів, які вже добровільно і вчасно сплачені отримувачу ОСОБА_2 , відсутні і правові підстави для повторного стягнення вказаної заборгованості рішенням суду.

На підставі вищезазначеного, боржник просив суд:

-визнати дії державного виконавця Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неправомірними щодо винесення постанови про арешт коштів та стягнення виконавчого збору;

-визнати противоправною та скасувати постанову про арешт коштів та стягнення виконавчого збору.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 18.03.2024 року призначено розгляд скарги.

27.03.2024 року від старшого державного виконавця Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурлаченко О.В., надійшов відзив в якому зазначено, що 28.07.2021 року державним виконавцем Бурлачено О.В., було відкрите виконавче провадження № 66304090 з примусового виконання виконавчого листа № 502/2522/14-ц, виданого 10.03.2021 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 .

Згідно матеріалів виконавчого провадження боржником ОСОБА_1 аліменти не сплачувались, доказів самостійної сплати аліментів державному виконавцю, а ні ОСОБА_5 , а ні ОСОБА_2 не надавали.

Станом на 17.09.2021 року розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 7530 грн.

17.09.2021 року у зв`язку з тим, що боржником у самостійному порядку аліменти не сплачувались, 17.09.2021 року державним виконавцем, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову № 66304090 про арешт коштів боржника у банківських установах.

Боржником ОСОБА_1 не надавались державному виконавцю докази сплати аліментів, станом на 01.02.2024 року, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів - розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 складав 81425 грн., сума заборгованості перевищувала суму відповідних платежів за 12 місяців.

Відповідно до розрахунку нарахування виконавчого збору станом на 01.02.2024 року, боржнику було нараховано 8142,50 грн. виконавчого збору.

14.02.2024 до відділу ДВС звернулась стягувач за виконавчим провадженням із заявою про повернення їй виконавчого листа № 502/2522/14-ц, виданого 10.03.2021 року Кілійським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь. Також у заяві було зазначено, що аліменти стягувач отримав та станом на 01.02.2024 року заборгованість по аліментам відсутня.

22.02.2024 року державним виконавцем, враховуючи заяву від стягувача про повний розрахунок по аліментам та повернення виконавчого документу, керуючись ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову № 66304090 від 22.02.2024 року про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 у банківських установах.

У зв`язку з тим, що арешт коштів боржника було знято, предмету скарги в цій частині не має, станом на дату розгляду, відсутні будь-які арешти на майно боржника.

22.02.2024 року державним виконавцем було завершено виконавче провадження № 66304090 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оригінал виконавчого листа у справі було направлено за адресо стягувача.

Враховуючи викладені норми законодавства та розрахунок державного виконавця про нарахування боржнику ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8142,50 грн., 23.02.2024 року державним виконавцем, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесену постанову № 66304090 від 23.02.2024 року про стягнення виконавчого збору, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 - 8142,50 грн. виконавчого збору.

В наступному на виконання постанови № 66304090 від 23.02.2024 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 - 8142,50 грн. виконавчого збору, державним виконавцем було відкрите виконавче провадження №74272982 з примусового виконання виконавчого збору, у вказаному виконавчому проваджені з боржника було стягнуто 8142,50 грн. виконавчого збору, які були перераховані до Державного бюджету України. Внаслідок чого, 27.02.2024 року виконавче провадження № 74272982 з примусового виконання виконавчого збору було закінчено, згідно п. 9 ч. 1 ст.39 «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням.

На підставі вищезазначеного, представник виконавчої служби просив суд:

-відмовити з задоволенні скарги у повному обсязі та розглянути справу у відсутність представника виконавчої служби.

Боржник ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, в заяві просив розгляд справи провести без його участі.

Старший державний виконавець Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Бурлаченко О. В., в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Стягувач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Проаналізувавши зміст поданої представником стягувача скарги та відповідні положення законодавства, дослідивши надані документи, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.12.2014 року по справі № 502/2522/14-ц, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти у розмірі 600 грн., починаючи з 09.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти у розмірі 600 грн., починаючи з 09.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнуто суму судового збору, /а. с. 21-22/.

10.03.2021 року Кілійським районним судом Одеської області повторно видано виконавчий лист по справі.

28.07.2021 року постановою старшого державного виконавця Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурлаченко О.В., відкрито виконавче провадження № 66304090 з виконання виконавчого листа № 502/2522/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

17.09.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 66304090.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 502/2522/14-ц від 10.03.2021 року, складеного 01.02.2024 року державним виконавцем Кілійського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) вбачається, що станом на грудень 2023 року заборгованість за виконавчим документом становить 81 425, 00 гривень.

Відповідно до розрахунку нарахування виконавчого збору, складеного 01.02.2024 року державним виконавцем Кілійського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) вбачається, що заборгованість з виконавчого збору за виконавчим листом № 502/2522/14-ц становить станом на грудень 2023 року становить 8142, 50 гривень.

14.02.2024 року ОСОБА_9 звернулась із заявою до Начальника Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, згідно якої просила повернути виконавчий лист по справі № 502/2522/14-ц. Окрім того, стягувач повідомила, що за період з 05.01.2022 року по 05.02.2024 року, отримані аліменти у розмірі 84 926 гривень. Заборгованість по аліментам станом на 01.02.2024 року, відсутня.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 частини 1статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частинах 1 та 2статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою належного виконання судового рішення по справі, після пред`явлення виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження № 66304090, державним виконавцем відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснені заходи примусового виконання рішення, такі як накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 19 ч. 4 Закону України « Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування, реєстрації, або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також при зміну місця роботи.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з наданих боржником копій платіжних доручень, він щомісячно сплачував грошові кошти на платіжну карту № НОМЕР_1 , при цьому не вказано цільове призначення коштів та отримувач коштів. Окрім того, боржником не надано вказану інформацію державному виконавцю з метою належного підтвердження виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що дії старшого держаного виконавця Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурлаченко О.В., вчиненні відповідно до закону, в межах наданих повноважень, судом не встановлено доказів протиправних дій або бездіяльності державного виконавця, виходячи із доводів поданого відзиву, у зв`язку з чим, підстав для задоволення скарги не має.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 261, 263, 353, 447-452 ЦПК України, ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , інші учасники виконавчого провадження: стягувач ОСОБА_2 про визнання противоправними та скасування постанов - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан