ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2024 року

м. Харків

справа № 626/3092/23

провадження № 22-ц/818/1515/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач Красноградське підприємство теплових мереж,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Красноградського підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року, постановлене під головуванням судді Рибальченко І.Г., -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Красноградське підприємство теплових мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому, з урахуванням уточнень просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 17304,30 грн., три проценти річних за період з вересня 2020 року по вересень 2023 року у розмірі 1785,29 грн., інфляційні збитки за період з вересня 2020 року по вересень 2023 року у розмірі 7384,14 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року позов Красноградського підприємства теплових мереж задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 17304,30 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за період з вересня 2020 року по вересень 2023 року в розмірі 1785,29 грн. та інфляційні збитки за період з вересня 2020 року по вересень 2023 року в розмірі 7384,14 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2684,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Красноградського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 14 304,30 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язань в сумі 738,39 грн. та інфляційні збитки в сумі 640,93 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити. Питання про розподіл судових витрат вирішити з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що після подання позивачем уточненої позовної заяви відповідачем було сплачено 3000,00 грн. в рахунок сплати заборгованості за опалювальний сезон 2021 -2022 року, на підтвердження чого відповідачем було надано копію квитанції та не враховано постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що із наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на вересень 2023 року у позивача виникла заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 17304,30 грн. Відповідачем не надано власного розрахунку нарахувань за послуги з постачання теплової енергії та не спростовано правильність таких нарахувань, здійснених позивачем. Крім того, враховуючи ст. 625 ЦК України, з відповідача стягнуто 3 % річних в сумі 1785,29 грн. та інфляційні збитки в сумі 7384,14 грн. за період невиконання грошового зобов`язання з вересня 2020 року по вересень 2023 року.

Судова колегія частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що 05 жовтня 2023 року Красноградське підприємство теплових мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

01 листопада 2006 року між Красноградським підприємством теплових мереж та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення (а.с. 5-6).

ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються Красноградським підприємством теплових мереж.

Згідно розрахунку по нарахуванню та сплаті за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 , станом на грудень 2023 року нараховано 36500,75 грн. та сплачено споживачем 19611,05 грн. Станом на 11 грудня 2023 року заборгованість за адресою мікрорайон АДРЕСА_1 становить 17 304, 30 грн. (а.с. 48).

Згідно розрахунку інфляційних витрат по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за період з вересня 2020 року по вересень 2023 року інфляційні витрати становлять 7384,14 грн. (а.с. 49).

Згідно розрахунку 3% річних по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року 3% річних становлять 343,37 грн. (а.с.51-58).

Згідно розрахунку 3% річних по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по грудень 2022 року3% річних становлять 717,19 грн. (а.с. 59-66).

Згідно розрахунку 3% річних по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за період з січня 2023 року по вересень 2023 року 3% річних становлять 721,80 грн. (а.с. 67-72).

З квитанції від 16 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено на рахунок Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за опалювальний сезон 2021-2022 р. у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 76).

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з вимогами ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Красноградське підприємство теплових мереж виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється , зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування, тобто з 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Судом першої інстанції помилково не застосовано вказану Постанову, в частині стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат та 3% річних, які розраховані за період з 24 лютого 2022 року до вересня 2023 року, тобто після введення воєнного стану на території України та прийняття вищевказаної Постанови.

Крім того, судом першої інстанції помилково не взято до уваги квитанцію від 16 грудня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на рахунок Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за опалювальний сезон 2021-2022 р. у розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, а позовні вимоги частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає заборгованість з урахуванням сплаченої відповідачем суми (17304,30 грн.-3000,00 грн.) 14304,30 грн., та інфляційні витрати і 3% річних за період до 24.02.2022 року.

Також мають бути перерозподілені витрати по сплаті судового збору пропорційно заявленим вимогам.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що Красноградське підприємство теплових мереж, звертаючись до суду з позовом, сплатило 2684,00 грн судового збору.

Позовні вимоги задоволено на 59,80 %. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь Красноградського підприємства теплових мереж 1078, 97 грн за подачу позивачем позову до суду.

Апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, тому з Красноградського підприємства теплових мереж підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 958,77 грн.

Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь Красноградського підприємства теплових мереж слід стягнути судовий збір у розмірі 120,20 грн (1078,97 грн-958,77 грн).

Крім того оскільки рішення суду апелянтом оскаржене в частині позовних вимог щодо загальної суми заборгованості в сумі 15 831,98 грн, а судовий збір за апеляційну скаргу сплачено в більшому розмірі ніж визначено чинним законодавством, то судова колегія приходить до висновку про необхідність повернення апелянту надлишково сплачений судовий збір, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка її сплатила за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Порядок повернення судового збору врегульовано наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 № 787.

Пунктом 5 вказаного Порядку зокрема передбачено, що повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за ухвалою суду, яка набрала законної сили, оригінал або належним чином засвідчена копія якої подається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення сплаченого судового збору та оригіналом або копією (у тому числі електронною копією) розрахункового документа, що підтверджує його сплату (у разі якщо його оригінал знаходиться в матеріалах справи).

За таких обставин, судова колегія вважає, що наявні підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України суми судового збору у розмірі 1 641,00 грн, який надмірно сплачений ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги за платіжною інструкцією № 42 від 21 лютого 2024 року.

Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині спростовують висновки суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року змінити.

Позовні вимоги Красноградського підприємства теплових мереж задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 14 304,30 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за період з вересня 2020 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 425,30 грн. та інфляційні збитки за період з вересня 2020 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 1102,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Красноградського підприємства теплових мереж судовий збір у розмірі 120,20 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 1641,00 грн., за платіжною інструкцією № 42 від 21 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова