Справа № 930/2971/23
Провадження №2/930/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 , житель с. Велика Бушинка Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області, про що 9 жовтня 2014 року виконкомом Великобушинської сільської ради Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка зазначає, що вона вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на усе належне йому на день смерті майно, у тому числі на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час звернення до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. з метою отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріус відмовив в оформлені спадщини на будинок, оскільки у ОСОБА_1 відсутній оригінал свідоцтва на право власності на житловий будинок.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу нотаріусом 13.09.2022 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її покійному чоловіку ОСОБА_2 .

У зв`язку із відсутністю Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в позивачки не має можливості зареєструвати даний будинок на своє ім`я.

За викладених обставин ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

15.01.2023 ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нечепуренко Г.І. в підготовче засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно з поданою письмовою заявою просив розглядати справу у відсутність представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.В.Бушинка Немирівського району Вінницької області, зареєстрована з 10.02.1983 за адресою: с.В.Бушинка Немирівського району, Вінницької області. 15.02.1965 зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , 1942 р.н., та ОСОБА_3 , 1944 р.н., одружились ІНФОРМАЦІЯ_4 , після реєстрації одруження подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області, актовий запис №19.

Після його смерті залишилося спадкове майно.

З спадкової справи №162/2015, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , встановлено, що згідно довідки №252 від 30.03.2015, виданої виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно. Спадкоємцями за законом є: дружина ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 ; дочка ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_1 ; дочка ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 ; син ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 прийняла, про що свідчить подана нею до Немирівської державної нотаріальної контори заява за №348 від 02.04.2015.

Згідно заяв до Немирівської державної нотаріальної контори № 349, №350, №351 від 02.04.2015 ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 13.09.2022 №958/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на будинок.

Згідно довідки КП «Немирівське РБТІ» №438 від 08.09.2023 по даним архіву КП «Немирівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 25.01.1988 р. в реєстровій книзі №1 Р№181, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , посвідченого виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради 25.01.1988 р.

З погосподарської книги за 1991-1993 р.р. головою домогосподарства записаний ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0259, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відсутні.

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 виготовлений на ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статтей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.

Як вбачається з копії технічного паспорту, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1968 році.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність 19 січня 1996 року на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку, а також враховуючи те, що орган, який видав зазначений правовстановлюючий документ, вже не існує, захистити своє право позивач може лише в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування.

Згідно ч.1ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його спадкоємицями 1-ї черги за законом є дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини. ОСОБА_1 спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса з заяваю про прийняття спадщини за законом, належну спадкодавцю. Однак, позивачці відмовлено і видачі свідоцтва на спадкове майно, а саме на житловий будинок, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на зазначене майно в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Таким чином, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, відповідачем визнаються, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 211, 247, 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України та ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, 19 лютого 1998 року, РНКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок загальною площею 71,9 м2., житловою площею 38,3 м2., з господарськими будівлям та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька