Справа № 638/5447/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Свириденкова К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУССО» про стягнення матеріальних збитків,-

встановив :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суді зі позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУССО» про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок ДТП.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02.04.219р. сталося ДТП за участю двох автомобілей «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 та «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою суду винним у вказаному ДТП визнаний водій автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО»,. Він як власник пошкодженого автомобіля «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до страхової про виплату страхового відшкодування, проте йому було відмовлено, у зв`язку з річним пропуском звернення. Відмова була неправомірною, оскільки він звернувся до страхової 09.-03.2020р., шляхом подання відповідної заяви на пошту.

Згідно звіту про оцінку №67/2021р. від 01.03.2021р., проведеного на його замовлення спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_3 матеріальний збиток , завданий власнику автомобіля «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП , станом на 02.04.2019р. , без урахування втрати величини товарної власності складає 301710,50 грн.

З урахуванням положень ст. ст.22, 1166, 1192 ЦК України та положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» суму страхового відшкодування в розмірі 100000 грн. (ліміт, згідно полісу) , з ОСОБА_2 суму збитків спричинених пошкодженням автомобіля в розмірі 201710 грн., а також судові витрати.

Відповідач - ПрАТ «СК «ВУСО», у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що позивач пропустив річний строк для звернення до страхової із заявою про відшкодування спричинених збитків, який передбачений пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Корім того, позивачем не доведений розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягнення саме у відповідності до положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, проте у поданому клопотанні проти суми спричинених збитків заперечував.

Підстав для відкладення розгляду справи, суд не вбачає.

Ухвалами суду було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, за клопотанням відповідача призначена експертиза (не проведена за несплатою), справа призначена до судового розгляді.

Суд заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що 02.04.2019 р. о 14-00 год. в м. Харкові, по вул. Сумській, 130/1, сталася дорожно-транспортна пригода за участі двох автомобілей «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 та «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2019 року по справі №640/8135/19 (залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19.11.2019 року) водія автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнано винним у зазначеному ДТП, зокрема внаслідок порушення п. 16.13 Правил дорожнього руху, та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_2 винний у ДТП від 02.04.2019р. та доказуванню зазначена обставина не підлягає.

Згідно звіту про оцінку №67/2021р. від 01.03.2021р., проведеного спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_3 матеріальний збиток , завданий власнику автомобіля «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП , станом на 02.04.2019р. , без урахування втрати величини товарної власності складає 301710,50 грн. В звіті зазначено, що матеріальний збиток визначений вартістю автомобіля - 301710,50 грн., оскільки його відновлювана вартість внаслідок ДТП складає 356338,67 грн.

Власником автомобіля «VOLKSVAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію, є позивач.

На момент вчинення ДТП цивільно- правова відповідальність володільця автомобілю «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності . Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну потерпілого складає 100 000 грн., розмір франшизи складає 0 грн.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 12, 22, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого, є шкода, пов`язана із лікуванням потерпілого.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, страховою відшкодовується потерпілому, при знищенні його автомобіля, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із звітом про оцінку №67/2021р. від 01.03.2021р витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого він вважається фізично знищеним.

Проте, відповідних висновків експерта, які-б встановлювали вартість автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» д.н.з. НОМЕР_2 до та після ДТП, суду не надано.

Також, позивач зазначає, що 09.03.2020 року, через представника , звертався із відповідною заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «СК «ВУСО», яку направив поштовим зв`язком, проте докази отримання відсутні.

В підтвердження своїх доводів позивачем надана до суду заява до страхової та накладна ФОП ОСОБА_5 від 09.03.2020р. від імені ОСОБА_6 .

Доказів того, що ОСОБА_6 є представником позивача , суду не налано.

ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , здійснює поштово-кур`єрську діяльність за КВЕД 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність (основний вид діяльності), про що міститься відповідна інформація на сайті Міністерства юстиції України.

Вихідні дані оператора поштового зв`язку ФОП ОСОБА_7 вказані на сайті courier.aia.ua, який зазначено на операційних накладних, що використовуються ним при здійсненні поштової діяльності. Також на сайті courier.aia.ua вказані правила надання кур`єрських послуг ФОП ОСОБА_7 .

Відповідно до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, ведення якого покладено згідно з частиною шостою ст. 8 Закону України Про поштовий зв`язок на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, ФОП ОСОБА_7 є повноважним оператором з надання послуг поштового зв`язку (рішення НКРЗІ № 35 від 29.01.2019 р.). Крім того, згідно цього реєстру, до переліку послуг, які надаються ФОП ОСОБА_7 належать: приймання поштових відправлень; обробка поштових відправлень; перевезення поштових відправлень; доставка (вручення) поштових відправлень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» поштовий зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій. Оператор поштового зв`язку (оператор) це суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Пунктом 1 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що просте поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 передбачено, що надання послуг поштового зв`язку (кур`єрська доставка поштових відправлень), окрім іншого, повинно підтверджуватись розрахунковим документом (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту.

Отже, надання накладної служби кур`єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання касаційної скарги у день, зазначений на відповідній накладній, зокрема, з посиланням на висновки, викладені в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 21.12.2019 по справі № 910/6447/18, в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 19 червня 2023 року по справі № 910/17544/20

Однак, позивачем не надано відповідного розрахункового документа (касового чеку, розрахункової квитанції тощо), який би свідчив про надання послуг поштового зв`язку, зокрема із пересилання поштового відправлення в якому знаходилась заява про страхове відшкодування саме 09.03.2020р.

ПрАТ «СК «ВУСО» заперечує проти отримання заяви про страхове відшкодування від 09.03.2020р. Проте зазначає, що із заявою про страхову відшкодування позивач, через уповноваженого представника, звернувся 10.06.2020р.

Відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що позивач звернувся із заявою про страхову відчування, після спливу року після ДТП від 02.04.2019р. , ПрАТ «СК «ВУСО» правомірно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Зазначений строк поновленню не підлягає .

Доказів вжиття саме позивачем дій, щодо виплати йому суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» , суду не надано.

З урахуванням наведено, підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача суми страхового відшкодування, суд не вбачає.

За загальним положенням передбаченим ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 була завдана майнова шкода майну позивача, з урахуванням звіту про оцінку та заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача збитки в сумі 201710 грн. , а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на проведення оцінки, пропорційно задоволеним вимогам (66,85%) в загальній сумі 3063,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 82, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУССО» (03150, м.Київ, вул. Казимира Малевича,б.31, код. 31650052) про стягнення матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків в розмірі 201710 грн., а також судовий збір в сумі 3063 грн. 48 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Повний текст виготовлений 02.05.2024р.

Суддя Бородіна Н.М.