справа № 753/4772/24
провадження № 2-о/753/256/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Святошинської районної державної адмііністрації, про встановлення встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 у березні 2024 року звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме здійснення ним як сином постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , 1943 р.н., інвалідом ІІІ-ї групи, щодо якого висновком лікарської комісії від 22.01.2024 року рекомендовано отримання послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Такий висновок дійсний до 22.01.2025 року. З метою забезпечення його прав, які наявні, при обов`язках, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізація», «Про військовий обов`язок і військову службу», просить встановити факт постійного догляду за батьком. Вказує, що відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізація» зайняті постійним доглядом за хворими батьками, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, мають право на відстрочку від мобілізації. Отже, він, фактично здійснюючи догляд за хворим батьком, має право на відстрочку від мобілізації, але підтвердити документально факт здійснення догляду не може, оскільки законодавством передбачено лише оформлення компенсації за здійсненням такого догляду, що не є документальним оформленням постійного догляду, а є наданням соціальної допомоги. Проте, він не має права на отримання такої компенсації так як сукупний дохід його сім`ї перевищує максимальний рівень, допустимий для отримання такої компенсації.

Заявником у заяві визначена заінтересовану особу - Управління соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства.

Зважаючи на зміст заяви, визначену мету встановлення факту, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, адже суд своїм рішення у справах окремого провадження не забезпечує права заявників на відстрочку від мобілізації при їх обов`язках, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізація», «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Святошинської районної державної адмііністрації, про встановлення встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком, - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з тими самими вимогами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: