П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Київ

Справа №755/3390/16-ц

Провадження 22-ц/824/6025/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 15 травня 2024 року

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Євграфової Є.П.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: скаржник: приватний виконавець виконавчого округу міста

Києва Мілоцький Олег Леонідович

заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л., звернувся до суду з поданням, в якому просив суд звернути стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (кадастровий номер: :01:033:0030) площею 0,25 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2011, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В. в реєстрі за № 2002, шляхом реалізації на електронному аукціоні в порядку, визначеному ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Подання обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання: виконавчого листа № 755/3390/16 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 03.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01.09.2015 в розмірі 1 503 184,28 грн. та судовий збір у розмірі 6 890,00 грн., а всього 1 510 074,28 грн.; виконавчого листа № 755/13130/18, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, від 25.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання у вигляді інфляційних втрат в сумі 589 103,66 гривень; виконавчого листа № 755/13130/18 виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 25.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 5 891,04 гривень.

В межах примусового виконання встановлено, що ОСОБА_1 (далі - боржник) є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , та в законні строки прийняла спадщину.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 30.12.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 22.06.2021 за № 6.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 від 30.12.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 30.04.2011 за № 2, відомості про актовий запис - номер актового запису 1460 від 14.07.1978 виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 30.12.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 на підставі реєстрації шлюбу. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.12.2022 за № 319291807 вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі продажу, 2002, 07.07.2011, П/н Шпитковська С.В. Київський міський нотаріальний округ. Земельна ділянка (кадастровий номер :01:033:0030), площею 0,25 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право власності на наведену земельну ділянку належить ОСОБА_6 . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.07.2011, укладений між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2 відчужується разом із земельною ділянкою (кадастровий номер :01:033:0030).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л., заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.

Зазначає, що по суті, судом не розглядалось подання в межах заявлених вимог, а здійснювався системний аналіз дій вжитих / не вжитих виконавцем в межах примусового виконання зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3

Подання про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, не може ставитись в залежність від повноти чи не повноти здійснених виконавцем заходів примусового порядку, а має досліджуватись на предмет наявності такого майна, його правової природи права власності та належності до боржника.

Дії виконавця, їх повнота, законність або не законність, відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, з визначеним колом суб`єктів які мають право звертись до суду зі скаргою.

Висновок суду щодо необізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження є помилковим, оскільки приватним виконавцем виконані вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується реєстром рекомендованих відправлень № 7 від 21.12.2021 р., який не додавався до суду першої інстанції до подання, оскільки не відноситься до матеріалів виконавчого провадження, а є окремим документом сформованим виконавцем та підтвердженням дотримання виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція суду щодо неналежної перевірки боржника в межах виконавчого провадження є помилковою та спростовується, як матеріалами виконавчого провадження та й інформації автоматичної системи виконавчого провадження.

Суд не врахував, що не вся інформація міститься в паперовій формі, так інформація щодо коштів боржника та рухомого майна надсилається та отримується виконавцем за допомогою автоматичної системи виконавчого провадження (далі - АСВП), наведена система в он-лайн режимі дозволяє виконавцю переглядати інформацію про наявність або відсутність у боржник коштів на рахунка, наявність або відсутність рухомого майна.

Суд в межах розгляду подання про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, прийшов до висновку щодо передчасності та порушення порядку звернення на майно боржника визначених ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

Натомість, наведене є відповідальністю виконавця, а сторони виконавчого провадження, до яких суд не відноситься, мають право в порядку ст.ст.447-449 ЦПК України оскаржити такі дії виконавця.

Надаючи оцінку повноті чи неповноті вчинених дій виконавцем при розгляді подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку суд виходить за межі своїх повноважень, фактично надаючи процесуальну оцінку діям виконавця, а не предмету подання, та втручається в дискреційні повноваження виконавця.

Суд не розглянув подання по суті, прийшовши до хибного висновку, щодо передчасного звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, тим самим ігноруючи приписи ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

З огляду на наведене вбачається, що подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, це підготовчі дії, які надають право виконавцю:

- арештувати майно

- описати майно

- здійснити оцінку майна з залученням експерта

- сформувати та передати заявку на реалізацію

тобто здійснити цілий ряд виконавчих дій, до передачі на реалізацію, та подальша реалізація майна.

Якщо в процесі вище наведених дій, у боржника на рахунках з`являться кошти в кількості достатньої для задоволення вимог стягувача, виконавець в праві списати такі кошти, та не звертати стягнення на майно боржника.

Таким чином рішення суду з розгляду подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку є своєрідним дозволом суду на початок вчинення виконавчих дій щодо такого майна, а не безпосереднім зверненням стягнення на таке майно.

Загальна сума заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № НОМЕР_3 з урахуванням заборгованості за виконавчими документами, основною винагородою та витратами виконавчого провадження складає 2 316 475,86 гривень, а у боржника відсутні кошти чи інше майно на яке можливо звернути стягнення, щодо задоволення наведеної заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Завойко Д.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Завойко Д.І., ОСОБА_2. про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, врахувавши наведені аргументи у відзиві на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що надані приватним виконавцем до суду у ході розгляду даного подання, судом не встановлено, що виконавцем у належний спосіб та у встановленому законом порядку було встановлено про наявність та/або відсутність рухомого майна, про наявність та/або відсутність грошових коштів на рахунках боржника, що унеможливлює можливість приватного виконавця звернути стягнення на таке майно та зумовлює звернути стягнення на майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Крім того, з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України, умовами звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Однак, інших даних щодо дій проведених приватним виконавцем Мілоцьким О.Л., з-поміж встановлених судом при розгляді даного подання у зведеному виконавчому провадженні, матеріали подання не містять, зокрема суду не надано відомостей щодо наявності у боржника рухомого майна, коштів та цінностей, на які можливо звернути стягнення. Також, матеріали зведеного виконавчого провадження не містять відомостей щодо здійснення приватним виконавцем виходів за місцем проживання боржниці з метою перевірки майнового стану боржниці, опису та арешту майна.

За вказаних обставин, виходячи з обсягу долучених до подання доказів, суд не дійшов висновку про неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, а отже звернення приватного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є передчасним заходом.

Колегія суддів не може погодитись за таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_3, боржником у якому є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 :

- з примусового виконання виконавчого листа № 755/3390/16 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 03.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01.09.2015 в розмірі 1 503 184,28 грн. та судового збору у розмірі 6 890,00 грн., а всього 1 510 074,28 грн.;

- з примусового виконання виконавчого листа № 755/13130/18 виданого Солом`янським районним судом м. Києва, від 25.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання у вигляді інфляційних втрат в сумі 589 103,66 гривень;

- з примусового виконання виконавчого листа № 755/13130/18 виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 25.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 5 891,04 гривень.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, 20.12.2021, у межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. були винесені постанови: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

Цього, ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.В. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_3.

Відповідно до Інформації № 291392070 від 20.12.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про наявність майна у ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відсутні.

28.12.2021 приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. було направлено приватному нотаріусу Соломатіній О.П. запит приватного виконавця.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Соломатіної Оксани Петрівни № 99/01-16 від 29.12.2021, спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено нотаріусом у встановленому законодавством порядку 11.10.2021 за № 55/2021. Спадкоємцем по справі є дочка померлого, ОСОБА_1 , яка у законні строки прийняла спадщину. Свідоцтва про право на спадщину по вказаній спадковій справі ще не видані.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 від 30.12.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 30.12.2022, 06.09.2011 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації № 319291807 від 30.12.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,0 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30.12.2022, земельна ділянка 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:033:0030, належить ОСОБА_6 .

12.01.2023, 07.03.2023, 25.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. направлено вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю.

13.03.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. направлено вимогу на отримання інформації до КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» про власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частин 3, 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , яка у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

До спадкового майна належить нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (кадастровий номер: :01:033:0030) площею 0,25 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Зважаючи на наведене ОСОБА_1 , як єдиній особі, що звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з 11.10.2021 року належить спадкове майно, в тому числі зазначена вище квартира.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_1 не зареєструвала право власності в установленому законом порядку та дана обставина перешкоджає виконанню судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, яка не зареєстровано в установленому законом порядку.

Посилання в оскаржуваній ухвалі на те, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна є безпідставними, оскільки державний виконавець в ході проведення виконавчих дій має звернути стягнення на усе майно, що зазначене у виконавчому документі, і порядок звернення стягнення у даному випадку значення немає.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 10 лютого 2020 року по справі № 676/1314/19.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуюче вищевикладене апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. слід задовольнити.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом не повно, допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року -скасувати.

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником ОСОБА_1 в установленому законом порядку, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (кадастровий номер: :01:033:0030) площею 0,25 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом реалізації на електронному аукціоні в порядку, визначеному ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

Є.П. Євграфова