Справа № 188/454/24
Провадження № 2/188/734/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлових будинків АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6400 га, кадастровий номер :02:001:0416. Спадкодавець ОСОБА_3 є матір?ю позивача та відповідача. 25.12.1991 спадкодавець склала заповіт, згідно з яким на випадок смерті заповіла усе своє майно у власність позивачу. 23.01.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок АДРЕСА_2 , але нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2024р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа спадкодавця на це майно у зв`язку з його відсутністю.

Посилаючись на норми ст.ст. 1216, 1217, 1268 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просив визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Витрати по сплаті судового збору позивач просить залишити за ним.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 15 березня 2024 року, яке неодноразово відкладалося із різних причин.

18 квітня 2024 року представник позивача за довіреністю подав до суду

письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити.

Відповідач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та підтвердила усі обставини, вказані позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовні вимоги та надані позивачем докази, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Судом установлено, що згідно з довідкою КП «Павлоградське МБТІ» від 13.06.2023 р. № 11074 право власності на будинок АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_4 станом на 26.12.1960 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.12.1960 виконкомом Петропавлівської селищної ради та записано в реєстрову книгу №5-66.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 не зареєстровано.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства не приватизовані, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2024р., а також рішенням Виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 29 від 06.02.1996р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.1997 р., серії НОМЕР_1 .

За приписами статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної частки (паю) в землі колишнього КСП «Більшовик».

Відповідно до домової книги для реєстрації громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_3 , заведеної 05.04.1967, на день смерті ОСОБА_5 разом з нею не було зареєстровано інших осіб.

25.12.1991 спадкодавець склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Тетяною Петрівною, який був зареєстрований в реєстрі за №718 та станом на дату відкриття спадкової справи 29.03.2000 не був змінений чи скасований спадкодавцем, про що свідчить відмітка державного нотаріуса на його зворотній сторінці, згідно з яким заповіла усе своє майно, в тому числі житловий будинок, у власність ОСОБА_3 .

24.11.1997 ОСОБА_3 подала державному нотаріусу Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Тетяні Петрівні заяву про прийняття спадщини, у тому числі й спірного житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2000 р. по спадковій справі № 204, що зареєстроване в реєстрі за № 671, ОСОБА_3 успадкувала земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Більшовик» розміром 5,22 в умовних кадастрових гектарах. За видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок ОСОБА_3 до Петропавлівської державної нотаріальної контори не зверталася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , про що видане свідоцтво про смерть від 06.02.2023р. серії НОМЕР_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , а також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6400 га, кадастровий номер :02:001:0416.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкодавець ОСОБА_3 є матір?ю позивача та

відповідача, що підтверджується свідоцтвами про народження позивача, відповідача та свідоцтвом про укладення шлюбу відповідача.

25.12.1991 спадкодавець склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Тетяною Петрівною, що був зареєстрований в реєстрі за № 719, згідно з яким заповіла усе своє майно, в тому числі житловий будинок, у власність позивачу.

Згідно з довідкою Петропавлівської селищної ради від 30.05.2023р. № 1072 ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 20.06.2001 по день смерті. Разом зі спадкодавцем на дату смерті інших осіб не було зареєстровано.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

01.06.2023 після звернення позивача до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. з заявою про прийняття спадщини від 01.06.2023 була заведена спадкова справа № 90/2023 після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.06.2023р. Цією ж заявою позивач відмовився від прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_3 та прийняв спадщину за законом.

Відповідач також подала до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

23.01.2024 позивач та відповідач уклали між собою договір про поділ спадщини серії НТА №276903, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В., та зареєстрований в реєстрі за № 104, згідно з яким сторони дійшли згоди поділити між собою спадкове майно таким чином:

у власність позивача переходить житловий будинок АДРЕСА_4 ;

у власність відповідача переходить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,64 га, кадастровий номер :02:001:0416.

Спірний житловий будинок АДРЕСА_2 , нотаріус не включила до договору про поділ спадщини, оскільки на вказаний будинок спадкоємцями не було надано правовстановлюючого документа про його належність спадкодавцю ОСОБА_3 .

23.01.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок АДРЕСА_2 , але нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2024 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа спадкодавця на це майно у зв`язку з його відсутністю.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2024 позивач набув право власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.01.2024 відповідач набула право власності на спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,64 га, кадастровий номер :02:001:0416.

Вказані речові права визнані державою, оскільки 23.01.2024 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що отримано витяг.

Позивач та відповідач дійшли між собою згоди про те, що спірний житловий будинок отримує у власність позивач.

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, відсутні, що підтверджується листом приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. від 23.01.2024 №13/02-31, а також постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2024.

Нотаріус послалася на пункт 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснила позивачу про право на звернення до суду для вирішення спірних питань.

У ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядк, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 належним чином оформила право власності на спірний житловий будинок відповідно до діючого на час виникнення її права власності законодавства. Своєю чергою, її спадкоємець ОСОБА_3 у передбаченому ЦК України порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , однак не отримала свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок як частину цієї спадщини і відповідно не зареєструвала право власності на успадкований нею вказаний будинок, що не є перешкодою для успадкування цього будинку її спадкоємцями.

За статтею 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до звіту про оціночну (ринкову) вартість об`єкта нерухомості від 30.11.2023 ринкова вартість спірного житлового будинку складає 102 500,00 грн.

Виходячи з того, що цей спір є майновим, позивачем відповідно до норм пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» був сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, про що до позову додана квитанція банку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позовних вимог покладається на відповідача, але у позовній заяви позивач прохав залишити на ньому витрати по сплаті судового збору, тому відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд із цим погоджується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати по справі залишити на позивачеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда