Справа № 212/1110/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Козлова Д. О.,
при секретарі Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по справі № 212/1110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, -
12 березня 2024 року на адресу суду представником позивача, адвокатом Амельчишиним О. В., було через поштове відділення зв`язку направлено заяву з проханням суд ухвалити додаткове рішення про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн. з відповідача, посилаючись на те, що остання сплатила 4000 грн. в рахунок наданих їй послуг адвокатом Амельчишиним О. В. за складання та подання позову до суду. Враховуючи зазначене, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати останньої на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
У відзиві на позов, а також у письмових запереченнях ОСОБА_2 вказувала, що понесені витрати позивачки на правничу допомогу не обґрунтовані, оскільки не наданий детальний розрахунок наданої правничої допомоги, та завищені, на підставі чого просила суд відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу чи зменшення їх розміру на засадах розумності, співмірності зі складністю справи та пропорційно до розміру задоволених судом вимог.
Ані позивачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Амельчишин О. В., до судового засідання не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду заяви належним чином, надавши заяву з проханням вирішити заяву за їх відсутності, яку просили суд задовольнити повністю.
Відповідачка, ОСОБА_2 , у судове також не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином.
При цьому за ч. 4 ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, тому підстав для перенесення розгляду такої заяви немає.
Таким чином на підставі наведеного вмотивування, розгляд заяви представника позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення було проведено за відсутності учасників процесу, які не з`явились.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява представника позивача, адвоката Амельчишина О. В., про стягнення витрат за правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України адвокат Амельчишин О. В. при поданні позову в інтересах ОСОБА_1 повідомив про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести позивачка через розгляд справи судом, які складались, зокрема, із витрат на правничу допомогу.
В сенсі положень ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК, суд зазначає, що розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження, де дебати не передбачені, протягом одного судового засідання, в ході проведення якого представник позивача не забажав використовувати право подання відповіді на відзив.
Також суд бере до уваги той факт, що представником позивача були дотримані вимоги закону щодо надання орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу та подання до закінчення розгляду справи письмової заяви про подальше подання заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а також докази таких витрат, які були подані протягом п`яти днів з моменту ухвалення судом рішення по справі.
Таким чином суд дійшов переконання, що наявні законні підстави для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат за заявою адвоката Амельчишина О. В.
Отже, вивчивши матеріли справи, суд встановив, що 20 липня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Амельчишиним О. В. укладено договір про надання правової допомоги, за яким сторони визначили, що вартість складання позову адвокатом становить 4000 грн., а проведення оплати наданих послуги адвокатом позивачці підтверджується долученою до справи копією квитанції від 3 лютого 2024 року про проведення оплати послуг адвоката на суму 4000 грн., тому суд відкидає посилання ОСОБА_2 про відсутність визначеного опису виконаних представником позивачки робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що ОСОБА_1 були фактично понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., які були підтверджені матеріалами справи.
Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 4000 грн. були доведені відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, виходячи із значення вирішення даного позову для ОСОБА_1 , внаслідок чого суд відхиляє посилання ОСОБА_2 на необхідність зменшення його розміру.
Керуючись ст. 133-137, 141, 246, 270 ЦПК, -
Заяву адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по справі № 212/1110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 588,24 грн.
В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 21 березня 2024 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя: Д. О. Козлов