Провадження № 2-др/202/21/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

10 травня 2024 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.08.2020 року у розмірі 809 184 грн. 39 коп. (еквівалентно 22 127,00 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року), з котрих: заборгованість за розпискою у розмірі 767 970,00 грн. (еквівалентно 21 000,00 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року); 3% річних в сумі 41 214,39 грн. (еквівалентно 1127 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року) за період з 28.08.2021 року по 12.06.2023 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 091 грн. 54 коп.

30.04.2024 року на адресу суду від представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 37 500,00 грн.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився.

Згідно ч. 4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.08.2020 року у розмірі 809 184 грн. 39 коп. (еквівалентно 22 127,00 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року), з котрих: заборгованість за розпискою у розмірі 767 970,00 грн. (еквівалентно 21 000,00 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року); 3% річних в сумі 41 214,39 грн. (еквівалентно 1127 доларів США за курсом НБУ станом на дату подачі позову - 28.06.2023 року) за період з 28.08.2021 року по 12.06.2023 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 091 грн. 54 коп.

30.04.2024 року заявою про ухвалення додаткового рішення звернулася представник позивача, адвокат Сергєєва М.Ш., яка просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 000 грн. згідно додаткової угоди №1 від 12.06.20234 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №39 від 12.06ю2023 року.

Положенням ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При зверненні до суду з позовною заявою представником позивача, адвокатом Сергєєвою М.Ш., надано: копію договору №39 про надання правової допомоги від 12.06.2023 року (а.с. 13); копію додаткової угоди №1 від 12.06.2023 року до Договору про надання правничої допомоги №39 від 12.06.2023 року, в котрому зазначено вартість гонорару в розмірі 30 000 грн. та визначено оплату вартості послуг адвоката авансом у розмірі 21 000 грн., що включає 50% вартості гонорару а розмірі 15 000 грн. та участь у 4 судових засіданнях в розмірі 6 000 грн. (а.с. 14); рахунок на оплату №86 від 22.06.2023 року на суму 21 000 грн., сплачених ОСОБА_1 за додатковою угодою №1 від 12.06.2023 року до договору №29 про надання правової допомоги від 12.06.2023 року (а.с. 15). Також разом із заявою про ухвалення додаткового рішення 30.04.2024 року адвокатом було долучено рахунок на оплату №44 від 24.04.2023 року на суму 16 500 грн., сплачених ОСОБА_1 за додатковою угодою №1 від 12.06.2023 року до договору №29 про надання правової допомоги від 12.06.2023 року.

Як встановлено, із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача, адвокат Сергєєва М.Ш., звернулася до суду 30.04.2024 року, в той час як заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ухвалене 23.04.2024 року. Тому, з урахуванням приписів ч.8 ст. 141 ЦПК України, наданий разом із заявою про ухвалення додаткового рішення рахунок на оплату №44 від 24.04.2023 року на суму 16 500 грн., сплачених ОСОБА_1 за додатковою угодою №1 від 12.06.2023 року до договору №29 про надання правової допомоги від 12.06.2023 року, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки наданий після спливу строку, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що додатковою угодою №1 від 12.06.2023 року до Договору про надання правничої допомоги №39 від 12.06.2023 року визначено оплату вартості послуг адвоката авансом у розмірі 21 000 грн., що включає 50% вартості гонорару а розмірі 15 000 грн. та участь у 4 судових засіданнях в розмірі 6 000 грн., хоча адвокат Сергєєва М.Ш. і не приймала участі у судових засіданнях, проте даною додатковою угодою визначено фіксований розмір гонорару, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн., задовольнивши заяву представника позивача, адвоката Сергєєвої М.Ш., про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу частково.

Керуючись ст.ст. 270, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сергєєвої Майї Шаукатівни, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) грн. 00 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя - Бєльченко Л.А.