Ухвала

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 233/4648/21

провадження № 61-3350ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог, просила встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до 16 березня 2021 року;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD701, оформлений 12 березня 2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку НОМЕР_1 , поточна суму вкладу 142 000,12 грн, ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: НОМЕР_5, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD601, оформлений 02 квітня 2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку НОМЕР_3 , поточна суму вкладу 6 0843,07 грн, ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: НОМЕР_4, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

кухню «Стиль» ольха, куплену 15 серпня 2019 року за 16 000,00 грн;

стіл «Студент», куплений 20 серпня 2019 року за 2 250,00 грн; крісло «Школяр», куплений 20 серпня 2019 року за 1 680,00 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: за договором SAMDNWFD701, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12 березня 2020 року у розмірі 71 000,06 грн; за договором SAMDNWFD601, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02 квітня 2020 року у розмірі 30 421,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості меблів, яка залишилася в натурі у відповідача: кухня «Стиль» ольха - 8 000,00 грн, стіл «Студент» - 1 125,00 грн, крісло «Школяр» - 840 грн, а всього 9 965,00 грн.

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 14 жовтня 2023 року позов задовольнив. Встановив факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнав спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD701, оформлений 12 березня 2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку НОМЕР_1 , поточна суму вкладу 142 000,12 грн, ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: НОМЕР_5, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ; грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD601, оформлений 02 квітня 2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку НОМЕР_3 , поточна суму вкладу 6 0843,07 грн, ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: НОМЕР_4, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ; кухню «Стиль» ольха, куплену 15 серпня 2019 року за 16 000,00 грн; стіл «Студент», куплений 20 серпня 2019 року за 2 250,00 грн; крісло «Школяр», куплений 20 серпня 2019 року за 1 680,00 грн. Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: за договором SAMDNWFD701, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12 березня 2020 року у розмірі 71 000,06 грн; за договором SAMDNWFD601, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02 квітня 2020 року у розмірі 30 421,50 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості меблів, яка залишилася в натурі у відповідача: кухня «Стиль» ольха - 8 000,00 грн, стіл «Студент» - 1 125,00 грн, крісло «Школяр» - 840 грн, а всього 9 965,00 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року - без змін.

05 березня 2024 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, ОСОБА_1 в касаційній скарзі не зазначено відомостей про наявність або відсутність у неї електронного кабінету.

Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Ураховуючи наведене, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру.

Позовну заяву подано у 2021 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 270,00 грн, підпункти 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за одну немайнову вимогу становить 1 816,00 грн (908,00 грн х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру становить 2 227,73 грн ((71 000,06 грн + 30 421,50 грн + 9 965,00 грн) х 1 % х 200 %).

Отже, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 4 043,73 грн (1 816,00 грн + 2 227,73 грн).

Згідно з наданою квитанцією від 04 березня 2024 року № 0.0..1 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 554,60 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 489,13 грн (4 043,73 грн - 2 554,60 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 1 489,13 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев