Ухвала

07 травня 2024 року

м. Київ

справа № 296/5532/23

провадження № 61-5876ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, про визнання припиненими договору поруки та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року через підсистему Електронний Суд представник акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») - адвокат Михніцький Г. Ю. подав касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 296/5532/23.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

I. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі АТ «Сенс Банк» підставами касаційного оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 09 січня 2024 року зазначає пункти 1 та 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Водночас посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України

АТ «Сенс Банк» вважає, що апеляційний суд застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі

№ 570/3891/14, які не підлягали застосуванню, оскільки обставини розглядуваної справи не є подібними до обставин справи № 570/3891/14.

Однак правильне тлумачення пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні правильно застосовує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, однак особа, яка подає касаційну скаргу вважає, що наявні підстави для відступлення від цього висновку та вмотивовано обґрунтовує необхідність такого відступу.

У разі якщо, особа, яка подає касаційну скаргу вважає, що суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду у правовідносинах, які не є подібними (тобто ці висновки Верховного Суду взагалі не підлягали застосуванню у розглядуваній справі), посилання на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, є некоректним.

Таким чином, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

ІІ. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

1) визнати припиненим договір поруки №0501/1207/88-281-Р-1 від 06 грудня 2007 року, укладений між нею та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»).

2) визнати припиненим іпотечний договір від 6 грудня 2007 року, укладений між нею, ОСОБА_3 та ВАТ « Сведбанк», в частині передачі нею в іпотеку 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 5 вересня 2023 року скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення позову. Визнано припиненою поруку за договором поруки №501/1207/88- 281-Р-1, укладеним 06 грудня

2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 . Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 6 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , про передачу в іпотеку 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

В касаційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить постанову апеляційного суду в частині задоволених вимог ОСОБА_1 про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 06 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , про передачу в іпотеку 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 скасувати та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням наведених обставин судовий збір за подану касаційну скаргу становить 1 717,76 грн (із розрахунку (1 073,60 грн х 200% х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) надання суду документу, що підтверджує сплату судового збору

в сумі 1 717,76 грн;

2) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.

При поданні уточненої касаційної скарги в електронній формі заявник має надати докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не зареєстровані в системі Електронний Суд.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 296/5532/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення АТ «Сенс Банк» копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович