Номер провадження 2/489/1097/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної казначейської служби України (далі відповідач 1), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 2), Центрального районного суду м. Миколаєва (далі відповідач 3) про відшкодування моральної шкоди

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023 провадження у справі №490/4802/22 закрите, а постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2022 у вказаній справі скасована. Представник позивача стверджує, що внаслідок незаконних дій Департаменту патрульної поліції та суду першої інстанції позивачу завдано істотної моральної шкоди. Незаконне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та незаконне накладення штрафу порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми, принизило гідність позивача в очах всіх близьких людей, викликало зневагу до нього з боку дружини та колег по роботі в МКП "Миколаївводоканал". Позивачу довелося неодноразово відвідувати судові засідання для захисту свого права, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був змушений по кілька разів відповідати на незручні для себе питання про обставини справи та особисте життя. Все це в цілому морально пригнічувало ОСОБА_1 тривалий час, спричинило зневіру позивача в органах поліції України, українського суду, у своїй захищеності з боку держави Україна та щодо відповідальності і компетентності працівників поліції. Позивач 3 місяці та 11 днів був позбавлений звичайного людського спокою, душевної рівноваги, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, був змушений виправдовуватися в суді. Зазначене є тими душевними стражданнями, які позивач зазнав у зв`язку з ухваленням щодо нього незаконного судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник позивача вказує на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 грн. Враховуючи період незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з 20.12.2022 по 04.04.2023 (3 місяці та 11 днів) розмір відшкодування моральної шкоди, за розрахунком позивача має складати 23304,30 грн. (6700,00 грн. х 3 міс. 11 днів). Стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. Тому, представник позивача просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 23304,30 грн.

Представник відповідача 1 подав до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Наділення органів казначейства повноваженнями щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України, не вказує на безумовний обов`язок останніх нести юридичну відповідальність за діяння держави та створених нею органів. В свою чергу Державна казначейська служба України не завдала позивачу жодної майнової шкоди. Сам факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не є притягненням до адміністративної відповідальності та не є єдиною достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, судом винесено постанову, якою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, що є достатньою моральною сатисфакцією у даній ситуації. Сам факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не є доказом заподіяння йому моральної шкоди. Інших доказів порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 надано не було, а отже і не потребує захисту у судовому порядку. Жодні заходи примусу зі сторони відповідачів до позивача не застосовувались, а відтак позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є незаконними та не підлягають задоволенню. Позивачем не визначено, яку моральну шкоду йому було завдано, не надано належних доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, не надано доказів, які б підтверджували наявність моральних страждань у позивача, в тому числі додаткових моральних страждань чи погіршення стану його здоров`я. Представник відповідача 1 вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та, на думку позивача, завданою шкодою, а також не доведена вина відповідачів. Тому, представник відповідача 1 просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача 2 подав до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений інспектором УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до положень вимог законодавства Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відповідно Управління патрульної поліції в Херсонській області не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування. Тому, посилання представника позивача на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» стосовно відшкодування моральної шкоди є помилковим та таким, що не підлягає застосуванню в даному конкретному випадку. Застосування в даному випадку норм ст.ст. 1167, 1174 ЦК України за відсутності доведення позивачем заподіяння йому моральних страждань органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органами досудового розслідування, прокуратури та суду, бо саме вони і ніхто інший виступають суб`єктами відповідних правовідносин згідно з вказаними статтями, є помилковим та недоречним. Крім того, позивачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження порушення його стосунків з родиною, приниження його честі та гідності, моральних страждань та настання інших негативних наслідків, на які посилається представник позивача і які на його думку настали внаслідок незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Інших доказів порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 надано не було. При складанні протоколу відносно позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до ст.ст. 255, 265-1 КУпАП та Закону України "Про Національну поліцію", а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем та його представником не надано, як і не доведено факту завдання ОСОБА_1 цими діями моральної шкоди і причинно-наслідкового зв'язку з протиправністю дій і завданням шкоди, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності.

Представник відповідача 3 вказує на те, що працівники поліції не притягували позивача до адміністративної відповідальності та жодних стягнень на нього не накладали. Працівники поліції, що здійснили складання протоколу відносно ОСОБА_1 не мають відношення до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури чи суду. Заподіяння моральної шкоди є основним предметом доказування у даній справі. Відсутність заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки, застосування правових норм та доказів, на які посилається представник позивача, до вказаних правовідносин є неможливим та є підставою для відмови у задоволенні даного позову. Тому, представник відповідача 3 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2022у справі №490/4802/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 520 грн. 00 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023 у справі №490/4802/22 постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2022про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасовано; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 1174, ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Моральна шкода відшкодовується: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

В п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі - ППВСУ №4 від 31.03.1995) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

Згідно з постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/1799/16-ц від 10.10.2019 здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не містить конкретний перелік осіб на яких поширюється його дія, а містить лише випадки коли в особи виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, до яких відноситься закриття справи про адміністративне правопорушення. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023 у справі №490/4802/22за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Суд вважає підтвердженим заподіяння позивачу моральної шкоди у вигляді душевних страждань, переживань, однак позивачем не надано докази, які б підтверджували глибину страждань, а саме: покази свідків, які б вказували на відношення позивача до того, що сталося, тривалість страждань, докази погіршення стану здоров`я позивача, звернення його до лікарів, зміни життєвих обставин.

Суд враховує, що позивачем не доведено настання негативних наслідків від винесення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №327632 від 17.09.2022 та постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2022 у справі №490/4802/22, оскільки дана постанова не набрала законної сили та була скасована постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023 у справі №490/4802/22. Факт скасування зазначеної постанови та закриття провадження у справі є частковою сатисфакцією.

Суд приходить до висновку, що посилання в позовній заяві на те, що весь час поки тривав судовий процес, позивач був позбавлений звичайного людського спокою, душевної рівноваги, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, не підтверджується жодними доказами, зокрема позивачем не надано доказів того скільки було судових засідань, скільки разів зустрічався із захисником тощо. Крім того, ОСОБА_1 мав право не відповідати в суді на незручні для себе запитання про обставини справи та про особисте життя, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц від 27.11.2019 зазначається, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, який зазначається порушником прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/11325/16-ц від 26.08.2020 якщо в відповідному законі чи іншому нормативному акті зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Суд приходить до висновку, що зазначення в позовній заяві співвідповідачем Державну казначейську службу України не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі.

У зв`язку з наведеним, компенсація ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає стягненню саме за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, оскільки позивачу завдана моральна шкода представниками органів державної влади (такий висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09.06.2021 у справі № 726/837/20).

На підставі викладеного, виходячи з принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення на користь позивача компенсації моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в розмірі 500 грн. 00 коп. (законодавством не передбачено необхідність обчислення розміру відшкодування моральної шкоди в даній категорії справ з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати).

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" і судовий збір не сплачував, тому з відповідачів на користь позивача судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп. (п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: Державна казначейська служба України, , адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач 3: Центральний районний суд м. Миколаєва, , адреса: 54020, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.05.2024.

Суддя В. В. Кокорєв