Справа № 645/1192/21
Провадження № 4-с/645/19/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожньої Л.В.,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожньої Л.В. та просить суд: визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Л.В. у виконавчому провадженні № 74364405; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Лариси Валентинівни про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11 березня 2024 року у виконавчому провадженні № 74364405; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Л.В. про стягнення виконавчого збору з боржника від 11 березня 2024 року у виконавчому провадженні № 74364405; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Л.В. про арешт коштів боржника від 14 березня 2024 року у виконавчому провадженні № 74364405; зобов`язати старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожню Л.В. негайно повідомити банківську установу, в якої арештовані кошти боржника ОСОБА_1 , про скасування постанови про арешт коштів боржника від 14 березня 2024 року у виконавчому провадженні № 74364405; зобов`язати старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожну Л.В. повернути боржнику ОСОБА_1 його грошові кошти у сумі 5368 гривень 25 копійок на його картковий рахунок у АТ «Універсал Банк» (), які були перераховані на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Скарга обґрунтована тим, що старшим державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожною Л.В. було відкрито виконавче провадження № 74364405 від 11.03.2024 з примусового виконання судового наказу № 645/1192/21 від 10.03.2021, який був виданий стягувачу 26.04.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно зі боржників заборгованість за опалення та підігрів води у розмірі 43375,96 грн за період з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року, три відсотки річних 1789,66 грн., інфляційні витрати у сумі 2750,51 грн., та стягнення зі боржників судовий збір у розмірі 75,67 грн з кожного на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі». У виконавчому провадженні № 74364405 були винесені наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2024 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.03.2024 року, про стягнення виконавчого збору з боржника від 11.03.2024; про арешт коштів боржника від 14.03.2024 року жодна із яких не надсилалася боржнику. 1 квітня 2024 року у боржника ОСОБА_1 з його рахунку у АТ «Універсал Банк» () на користь Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () відбулись списання грошових коштів у сумі 5368,25 грн у якості часткового стягнення за ВП № 74364405 з виконання виконавчого документу: судовий наказ № 645/1192/21. Скаржник вважає, що державний виконавець відкрила виконавче провадження та здійснювала виконавчі дії в порушення діючого законодавства, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги у період дії воєнного стану» у період дії воєнного стану зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, рішення про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, та включених у перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 року № 309, куди Харківська міська територіальна громада включена з 15.09.2022 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2024 року скарга залишена без руху.

25.04.2024 року після усунення недоліків провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти самого судового наказу про стягнення заборгованості, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не погоджувались з діями державного виконавця, скаргу підтримали у повному обсязі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав у повному обсязі.

Старший державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі-Немишлянський ВДВС у м.Харкові) Задорожна Л.В. у судове засідання не з`явилась. 15.05.2024 року на електронну адресу суду надійшов відзив старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС Задорожної Л.В. на скаргу, у якому остання роз`яснила порядок відкриття виконавчого провадження, зазначила, що 06.03.2023 року до Немишлянського ВДВС у м.Харкові надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від стягувача КП «Харківські теплові мережі» в порядку ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок чого 11.03.2023 року та 14.03.2024 року були винесені постанови: про відкриття виконавчого провадження ВП № 74364405 від 11.03.2024 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.03.2024 року; про стягнення з боржника виконавчого збору 11.03.2024 року та про арешт коштів боржника в межах суми заборгованості за виконавчим провадженням від 14.03.2024 року. Після чого 21.03.2023 року боржник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 74364405 та отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74364405 від 11.03.2024 з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження. Щодо обов`язку винесення постанов, які оскаржує ОСОБА_1 державний виконавець керувалась нормами чинного законодавства, зокрема ст.ст. 2, 3, 5, 8, 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження», абз. 15 п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.01.2023 внесено зміну до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Станом на час розгляду скарги виконавче провадження перебуває на виконанні у Відділі. Враховуючи доводи, викладені у відзиві старший державний виконавець ОСОБА_4 просила суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця, визнання дій протиправними та скасування постанов - відмовити, а розгляд справи проводити без участі представника Відділу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.03.2021 року у цивільній справі № 645/1192/21 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Харківські теплові мережі», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, (р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ОАО «Державний ощадний банк України», ) солідарно стягнуто заборгованість за опалення та підігрів води у розмірі 43375 грн. 96 коп. (сорок три тисячі триста сімдесят п`ять гривень дев`яносто шість копійок) за період з 01.03.2018 року по 31.01.2021 року, три відсотки річних - 1789 грн. 66 коп. (тисяча сімсот вісімдесят дев`ять гривень шістдесят шість копійок), інфляційні витрати у сумі 2750 грн. 51 коп. (дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень п`ятдесят одна копійка) та стягнуто судовий збір у розмірі 75 грн. 67 коп. (сімдесят п`ять гривень шістдесят сім копійок) з кожного.

11.03.2024 року старшим державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожньою Ларисою Володимирівною, на виконання судового наказу № 645/1192/21, виданого 26.04.2021 року Фрунзенським районним судом м.Харкова, відкрите виконавче провадження № 74364405.

Також, 11.03.2024 року державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, а боржнику ОСОБА_1 визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 300,00 грн та постановлено стягнення виконавчого збору у розмірі 4799,18 грн.

14.03.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 53090,98 грн.

Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Тобто розгляд скарг на рішення, дії та бездіяльності державного та приватного виконавця розглядаються в порядку, визначеному ЦПК України, лише щодо виконавчих документів. виданих судами за результатами розгляду цивільних справ.

Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

ОСОБА_1 серед іншого оскаржує постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору з боржника від 11.03.2024 року у виконавчому провадженні № 74364405.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Як встановлено частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою вказаної статті закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639цс18), від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19), а також у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі №361/1222/20, від 09 квітня 2020 року у справі №758/6070/19.

З урахуванням зазначених норм права та релевантної судової практики, вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Л.В. та скасування постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору з боржника від 11.03.2024 року у виконавчому провадженні № 74364405 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного та відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, провадження у вказаній частині вимог скарги підлягає закриттю, оскільки не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо неправомірності відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження,про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З копій матеріалів виконавчого провадження, наданих державним виконавцем, вбачається, що 21.03.2023 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 74364405 та отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2024 року з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження, що підтверджується підписом останнього.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги законодавства суд приходить до висновку, що боржник був повідомлений про факт відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» регулюється питання реєстрації виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Який передбачає вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; виготовлення документів виконавчого провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження; централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; підготовку статистичних даних; реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; передачу документів виконавчого провадження до електронного архіву; формування Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, доводи скаржника, щодо неотримання ним інших оскаржуваних постанов не приймається судом до уваги, оскільки боржник мав можливість для самостійного ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження на сайті Автоматизованої системи виконавчого провадження з використанням наданого йому ідентифікатором доступу. Доказів неможливості такого ознайомлення суду не надано. Окрім того, факт неотримання оскаржуваних постанов боржником не впливає на результат розгляду скарги, окільки правомірність дій державного виконавця щодо належного повідомлення боржника про винесення інших оскаржуваних постанов не є предметом розгляду.

Доводи скаржника щодо неправомірності відкриття провадження та проведення примусових заходів з виконання судових рішень у зв`язку із положеннями п. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положенні Закону України «Про виконавче провадження» де передбачається зупинення у період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, зокрема рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, є необґрунтованими, оскільки Постановою КМУ №45 від 13.01.2023 року було внесено зміну до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», викладено абзац тринадцятий в такій редакції: «території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, вимога скаржника щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо доводів скарги відносно неправомірності винесення приватним виконавцем постанов про накладення арешту на грошові кошти, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 цього Закону України виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника у виконавчому провадженні встановлений статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 48 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 48 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз вимог діючого законодавства, зокрема ст. 18, ст. 48, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що виконавець зобов`язаний вжити заходів щодо примусового виконання рішення, у тому числі накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках у банках.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді 19 травня 2020 року справи № 905/361/19.

Таким чином, про спеціальний режим використання відповідного розрахункового рахунку мав повідомити саме банк, якому на виконання було направлено постанову про арешт коштів боржника від 14.03.2024, та який у разі встановлення, що рахунок боржника має спеціальний режим використання - зобов`язаний був повернути її без виконання в частині накладення арешту на кошти, що містяться на такому рахунку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) викладено висновки про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

З 22.03.2022 року набрав чинності Закон України № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким вказаний розділ доповнено пунктом 10-2 наступного змісту: «…Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)…».

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вищевказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Разом з тим, у межах виконавчого провадження № 74364405 старшим державним виконавцем Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожною Л.В. не виносилась постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 .

Окрім того, доказів того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, а кошти, на які було накладено арешт має обмежень у накладанні арешту та проведення стягнення матеріали справи не містить та не є предметом спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 255, 258, 260, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18, 19, 26-28, 42, 52, 56, 70, 74, Закону України «Про виконавче провадження»,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірними та скасувати постанову старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожної Лариси Валентинівни про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору з боржника від 11 березня 2024 року у виконавчому провадженні № 74364405 - закрити, оскільки вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожньої Л.В. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 20.05.2024 року.

Суддя О.Ю. Алтухова