рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 травня 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Денисовій К.І.,

за участю: законного представника неповнолітньої ОСОБА_1 , представника законного представника адвоката Гербей А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою ВКЗ цивільну справу за заявою законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Короткий зміст та обгрунтування заяви

З 2002 року до серпня 2010 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від спільного проживання 23.02.2008 року у них народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.02.2008 року, актовий запис №127. На момент реєстрації народження дитини, біологічний батько ОСОБА_4 вчасно не звернувся до органів РАЦС з відповідною заявою, в зв`язку з чим при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_6 ». 20.08.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.08.2010 року, актовий запис №221. Після укладення шлюбу, дитині ОСОБА_2 було видано повторне свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25.12.2010 року, де прізвище дитини було зазначено як « ОСОБА_7 », з урахуванням зміни прізвища матері. Проте на той час біологічний батько дитини ОСОБА_4 не надав належної уваги та вважав, що це є належним підтвердженням його батьківства відносно дитини ОСОБА_2 . 19.02.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 19.02.2011 року, актовий запис №15. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.04.2023 року, актовий запис №468. Встановлений законом строк ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_4 , проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки не можливо встановити факт родинних відносин, що підтверджується листом державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 16.08.2023 року №1269/02-14. Заявник зазначає, що ОСОБА_4 за життя ніколи не ставив під сумнів своє батьківство відносно ОСОБА_2 , стосунки між померлим та дитиною завжди були люблячі, добрі, теплі та дружні, за своє життя померлий дбав про доньку, цікавився станом здоров`ям, брав участь у її вихованні та надавав матеріальну допомогу. Факт батьківства підтверджується спільними фотокартками, на яких зображені разом заявниця, померлий, дитина та хрещені батьки, крім того, факт батьківства можуть підтвердити свідки. Встановлення факту батьківства необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини. На підставі чого, заявниця в інтересах неповнолітньої дитини звернулась до суду з даною заявою та просить встановити факт що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Рух справи у суді

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа за заявою законного представника малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2023 року з Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В зв`язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. цивільна справа №495/10219/23 за заявою законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства, згідно розпорядження №335 від 29.02.2024 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2024 року справа прийнята до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2024 року клопотання представника заявника про допит свідків - задоволено.

Заявник в судовому засіданні підтримала обставини які зазначені у заяві, просила заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та справу розглянути відповідно до чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши заяву, подані докази, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

З 2002 року до серпня 2010 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від спільного проживання 23.02.2008 року у них народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.02.2008 року, актовий запис №127. На момент реєстрації народження дитини, біологічний батько ОСОБА_4 вчасно не звернувся до органів РАЦС з відповідною заявою, в зв`язку з чим при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_6 ».

20.08.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.08.2010 року, актовий запис №221. Після укладення шлюбу, дитині ОСОБА_2 було видано повторне свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25.12.2010 року, де прізвище дитини було зазначено як « ОСОБА_7 », з урахуванням зміни прізвища матері. Проте на той час біологічний батько дитини ОСОБА_4 не надав належної уваги та вважав, що це є належним підтвердженням його батьківства відносно дитини ОСОБА_2 .

19.02.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 19.02.2011 року, актовий запис №15.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.04.2023 року, актовий запис №468.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 2002 по 2010 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом як подружжя, мали спільну доньку ОСОБА_10 , покійний ОСОБА_4 піклувався про доньку та дуже любив дівчинку. Вона була особисто знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , спілкувались, дружили, була присутня на всіх спільних сімейних святах, оскільки її покійний син ОСОБА_11 є хрещеним батьком ОСОБА_10 . Проте, що покійний ОСОБА_4 як батько не був зареєстрований юридично, їй про цей факт не було відомо, проте у неї не було та немає жодного сумніву, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_10 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_12 вона знає з дитинства, оскільки перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком ОСОБА_13 з 1993 року, тобто ОСОБА_12 був її пасинком. ЇЇ син та ОСОБА_12 дружили, останній часто приїздив до її сина та вони відверто спілкувались між собою. Так їй було відомо, що ОСОБА_14 народила дівчинку від ОСОБА_12 . Дівчинку ОСОБА_12 дуже любив, турбувався про неї, грав, гуляв та колисав. На всі свята завжди збирались разом, багато сімейних фотокарток. Тому вона підтверджує, що дитина Настася дійсно є рідною донькою ОСОБА_12 .

Вказані обставини підтверджують доводи заявника стосовно факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема для оформлення спадкових прав.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В пункті 13 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Таким чином, з урахуванням пояснень заявника, які викладені в заяві, показань свідків та досліджених письмових доказів, суд вважає, що факт, який просить встановити заявниця, підтверджений.

Керуючись ст.ст.263-265, 315, 319, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Білгород-Дністровський, Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 №127 від 28.02.2008 року складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та записати батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , все інше залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.