Справа № 212/3371/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу № 212/3371/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із батьком та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що з 5 грудня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який 23 грудня 2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу був розірваний. В період шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з листопада 2022 року постійно мешкає із позивачем за адресою реєстрації ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , яке складається з 3-х кімнат, де створені задовільні умови проживання, виховання та розвитку дитини. До того ж позивач працює, обіймаючи посаду технічного директора ТОВ «Естрея» з 2009 року та маючи постійний дохід, не маючи при цьому шкідливих звичок. Отже, весь вільний час ОСОБА_5 проводить з батьком, який слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує та піклується про сина, приділяючи належну увагу вихованню дитини. Також позивач не перешкоджає наміру відповідачки у здійсненні прав та обов`язків щодо їх спільної дитини. При цьому, враховуючи позицію малолітнього сина сторін, його вік та бажання проживати разом з батьком, вважав за необхідне визначити місце проживання ОСОБА_4 , 2011 р. н., разом із ОСОБА_1 . Додавав, що з листопада 2022 року ОСОБА_4 проживає із батьком, ОСОБА_1 , знаходячись на його повному утриманні, а мати матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого позивач змушений просити суд стягнути аліменти на утримання сина з відповідачки, з урахуванням матеріального становища сторін, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідачки на місяць до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного просив визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, ОСОБА_1 , та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Частково не погоджуючись із позовом ОСОБА_1 , відповідачка, ОСОБА_2 , подала відзив, де вказувала, що спір щодо визначення місця приживання дитини між сторонами відсутній, однак повністю визнавала вимоги позивача про стягнення з неї аліментів, хоча вона добровільно здійснювала грошові перекази на карту позивача на утримання спільного сина, купуючи йому необхідні речі. Також вказувала, що спільний для сторін син, ОСОБА_5 , до листопада 2022 року проживав разом із матір`ю, а після того дійсно проживає разом із батьком по АДРЕСА_1 , що сторони узгодили добровільно, тому щодо місця проживання сина спору між батьками немає. На підставі переліченого просила суд закрити провадження по справі в частині вимог про визначення місця проживання малолітнього, ОСОБА_4 , із батьком через відсутність предмету спору, не заперечуючи при цьому проти стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд за ч. 1 ст. 142 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 50% судового збору в сумі 605,60 грн.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Євтушенко А. І., на задоволенні позову наполягали, вказуючи, що дитина сторін зареєстрована по АДРЕСА_2 разом із матір`ю, з якою син сторін мешкав до листопада 2022 року, після чого постійно мешкає із батьком по АДРЕСА_1 , де для дитини створені усі необхідні умови. До того ж сам ОСОБА_5 вирішив мешкати далі із батьком. Таким чином вважали, що питання про визначення місця проживання дитини слід вирішити у судовому порядку, оскільки є спір про право. Також наполягали на стягнені аліментів з відповідачки на утримання сина.

Відповідачка, ОСОБА_2 , у судовому засідання визнала пред`явлений до неї позов про визначення місця проживання дитини, не заперечуючи проти визначення рішенням суду місця проживання спільної для сторін дитини по АДРЕСА_1 разом із батьком, а також про стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 .

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням розгляд справи провести за відсутності представника третьої особи, ухваливши рішення з урахуванням висновку органу опіки.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Натомість, суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачкою, вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 927 від 05.12.2009 року, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року, що підтверджується копією вказаного рішення по справі № 214/9271/14-ц.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 1 березня 2011 року Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 239 від 01.03.2011 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого зазначені сторони по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом за інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 зареєстровані разом по АДРЕСА_2 .

При цьому за актом від 26.02.2024 року КК «Дом.Ком» вбачається за свідченням сусідів, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із батьком по АДРЕСА_1 з листопада 2022 року по теперішній час.

Крім того відповідно до акту обстеження місця проживання позивача, з яким мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_3 частка якої належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04.11.2008 року, проведеного спеціалістами служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради 16 лютого 2024 року, встановлено, що батьком створені усі необхідні та належні умови для проживання та виховання дитини, де у сина позивача мається окрема кімната з усім необхідним.

За характеристикою з місця навчання ОСОБА_4 , Криворізької гімназії «Інтелект», вбачається, що батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню свого сина.

Також за характеристикою з місця роботи позивача, ТОВ «Естрея», де останній обіймає посаду технічного директора, вбачається, що ОСОБА_1 характеризується з позитивного боку.

У свою чергу позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи також ОСОБА_2 , що вбачається з характеристик ЖБК «Рассвет-28» та ТОВ «Злата-Мебель».

На підставі довідки від 16.02.2024 року спеціалістам служби у справах дітей ОСОБА_4 зазначив, що бажає мешкати із батьком.

Відповідно до висновку виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради від 17 квітня 2024 року, як органу опіки та піклування, вбачається, що виконком вважає необхідним визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на розсуд суду.

Судом при цьому не досліджувались докази, надані ОСОБА_2 на підтвердження добровільного надання нею позивачу коштів на утримання сина, оскільки судом вирішується спір щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 саме на майбутнє до його повноліття.

Суд зазначає, що за ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, передбачених ст. 7 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК), зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

На підставі ч. 1 ст. 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Так дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У судовому засіданні було встановлено, що батьком дитини створені належні умови для проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним у кв. АДРЕСА_4 , де дитина мешкає вже тривалий час.

При цьому відповідачка, мати дитини, не надала доказів на спростування позиції позивача щодо необхідності визначити місце проживання спільного сина за іншим місцем проживання.

Крім того в судовому засіданні не було виявлено фактів зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами баттьком малолітньої дитини, або фактів того, що своїми діями позивач може зашкодити розвитку сина.

Також відповідачка, мати дитини, не заперечує проти проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 .

Судом враховано на підставі ст. 171 СК думку дитини, ОСОБА_4 , 2011 р. н., який висловив бажання мешкати надалі із батьком, ОСОБА_1 .

Таким чином, зважаючи на наведені обставини справи, суд виходить з доцільності залишення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком дитини, позивачем ОСОБА_1 .

Суд також вказує, що посилання у відзиві ОСОБА_2 на відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини спростовуються поданням даного позову ОСОБА_1 до суду, реєстрацією місця проживання сина сторін за місцем мешкання матері дитини, наявністю правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини батьком, з яким саме вона мешкає.

Отже, оскільки за висновком органу опіки та піклування від 17 квітня 2024 року виконком Покровської районної в місті Кривому Розі ради вирішив питання визначення місця проживання сина сторін залишити на розсуд суду, то, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачем в кв. АДРЕСА_4 , внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі .

На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином судом було встановлено, що відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , маючи працездатний вік та стабільний дохід, тому з урахуванням визнання ОСОБА_2 позовних вимог, суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого за законом позивача звільнено при подачі позову про стягнення аліментів, внаслідок чого правових підстав для застосування положень ч. 1 ст. 142 ЦПК за клопотанням відповідачки в суду немає.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із батьком та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком, ОСОБА_1 , який мешкає по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 травня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов