Справа № 161/645/24
Провадження № 2/161/1366/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, мотивує тим, що користується платіжною картою АТ «Ощадбанк».

09.02.2023 року за допомогою свого мобільного телефону з в мережі Інтернет увійшов до соціальної мережі «Фейсбук», де знайшов оголошення про отримання фінансової допомоги від держави під назвою «Підтримка» та перейшов за його посиланням. Ознайомившись із змістом та порядком оформлення фінансової допомоги від держави, зазначених на вказаному веб-сайті, почав вводити номер власної банківської карти, cvv-код та термін дії карти, після введення яких ОСОБА_2 отримала його конфіденційні банківські дані та перейшовши за посиланням був впевнений в добропорядності дій з приводу отримання фінансової допомоги під назвою «ЄПідримка». В подальшому, ОСОБА_2 , використовуючи його банківські дані, що є достатніми для здійснення інтернет-банкінгових операцій шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснила переказ його грошових коштів 09.02.2023 року з 17:48 год. по 19:30 год. на загальну суму 67500 грн.

Вказує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, задоволено його цивільний позов та стягнено з ОСОБА_2 67500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Зазначає, що підставою для звернення до суду з даним позовом до відповідача є те, що у зв`язку із відмовою АТ «Ощадбанк» у блокуванні карткового рахунку, були незаконно зняті кошти з його рахунку, та оскільки, він перебував за кордоном, звертався до банку у месенджері «Viber» для заблокування рахунку, оскільки, додзвонитися на гарячу лінію не міг, що призвело до незаконних дій аферистів.

Вважає, що такими діями йому була завдана матеріальна шкода, а саме, для вирішення питання, пов`язаного із захистом свого права, був змушений прибути в України, та ним були затрачені кошти на проїзд Катовіце-Луцьк, Луцьк-Катовіце в розмірі 3596 грн. вартості квитків для нього, особи з інвалідністю І «А» групи, та його дружини як супроводжуючої.

Крім того, вважає, що внаслідок неналежного реагування відповідача на незаконне зняття коштів з його банківського рахунку, був позбавлений матеріальних засобів на забезпечення життя, зазнав моральної шкоди, яка виразилась у душевних та психічних стражданнях, зміні звичайного способу життя, оскільки, будучи особою з інвалідністю І «А» групи, внаслідок війни змушений був приїжджати з Республіки Польща до України для захисту своїх прав, у зв`язку з чим втратив сон та постійно переживав, яку оцінює у 50000 грн.

На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача 3596 грн. завданого матеріального збитку та 50000 грн. моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву, запереченнях, відповідач вказує, що банком не вчинено, а позивачем не надано доказів вчинення жодного неправомірного діяння, яке б порушувало законні інтереси ОСОБА_1 та завдали йому шкоди, відсутня вина банку, а також відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача, шкодою завданою позивачу, встановлення яких необхідне для відшкодування шкоди.

Зазначає, що саме вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2023 року встановлено, що шкоду ОСОБА_1 завдано неправомірними діями ОСОБА_2 та те, що саме позивачем в порушення ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» було розголошено інформацію, яка надала можливість ініціювання платіжних операцій.

Крім того, посилається на те, що надані позивачем докази на відшкодування матеріальної шкоди, а саме квитки, не пов`язані зі списанням коштів, оскільки, з них вбачається, що відправлення відбувалось виключно з міста Луцька 15.02.2023 року та 04.12.2023 року.

Також, АТ «Ощадбанк» наголошує на тому, що ОСОБА_1 звернувся до контакт-центру АТ «Ощадбанк» 09.02.2023 року о 19:54, тобто вже після проведених оспорюваних трансакцій (остання оспорювана трансакція в Ощад 24/7 відбулась 09.02.203 року о 17:55, а останнє безконтактне ApplePay/GooglePay зняття готівки в банкоматі відбулося 09.02.2023 року о 19:30). Доказів проведення платіжних операцій саме після повідомлення банку про здійснення спірних трансакцій позивачем не надано, з огляду на що, вважає, що банк не може нести відповідальності за вчинення таких трансакцій, які відбулися до моменту повідомлення ОСОБА_1 банку.

Відтак, вважає, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної, та як похідної вимоги, моральної шкоди безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду 26.02.2024 року клопотання позивача про заміну відповідача філію Волинське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» на належного відповідача АТ «Державний ощадний банк України» задоволено. В задоволенні клопотання АТ «Державний ощадний банк України» про його залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовлено.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється клієнтом АТ «Ощадбанк» згідно договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки (далі Публічний договір), на підставі якого останньому відкрито поточний рахунок та видано платіжну картку у національній валюті України (а.с. 106-137).

Із матеріалів справи вбачається, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2023 року встановлені наступні обставини: 09.02.2023 року, приблизно о 17 годині 48 хвилин, потерпілий ОСОБА_1 за допомогою свого мобільного телефону з допомогою мережі Інтернет увійшов до соціальної мережі «Фейсбук», де знайшов оголошення про отримання фінансової допомоги від держави під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та перейшов на нього за посиланням, яке у невстановлений досудовим розслідуванням час попередньо розмістила ОСОБА_2 . Після чого, потерпілий ОСОБА_1 ознайомився із змістом та порядком оформлення фінансової допомоги від держави зазначених на вказаному веб - сайті, увів номер власної банківської картки, сvv - код та термін дії картки, після введення яких, ОСОБА_2 отримала конфіденційні банківські данні потерпілого ОСОБА_1 , який самостійно перейшов за посиланням, та будучи впевненим в добропорядності дій з приводу отримання фінансової допомоги від держави «Підтримка», які ввів зазначені ним данні. Після чого, ОСОБА_2 , використовуючи банківські дані ОСОБА_1 , що є достатніми для здійснення інтернет-банкінгових операцій шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснила переказ грошових коштів останнього 09.02.2023 о 17 годині 48 хвилин в сумі 500 гривень, о 17 годині 50 хвилин в сумі 10000 гривень, о 17 годині 52 хвилини в сумі 15000 гривень та о 17 годині 55 хвилин в сумі 22500 гривень на свою особисту банківську картку, яка була відкрита в АТ «А-Банк», на загальну суму 48000 грн. В подальшому,того ж дня тобто, 09лютого 2023року ОСОБА_2 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом введення в оману особи,отримавши раніше вільний доступ до конфіденційних банківських даних та банківського рахунку потерпілого ОСОБА_1 за допомогою вищевказаного фітингового посилання, прослідувала до банківського терміналу, та за допомогою сервісу «Appleрау», а саме скопіювавши картку потерпілого ОСОБА_1 , скориставшись послугою «Зняття готівки в банкоматі за допомогою картки», декількома транзакціями зняла готівкові грошові кошти із банківської картки потерпілого ОСОБА_1 в загальній сумі 19500 гривень, а саме о 19:18 годині - 500 гривень та 8000 гривень, о 19:19 годині 3000 гривень, о 19:30 годині -8000 гривень, які в подальшому використала на власні потреби (а.с. 5-6).

Вищезазначеним вироком суду, неповнолітню ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Відповідно до ст.ст. 104, 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 67500 грн., та моральної шкоди в сумі 5000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зазначені обставини, згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Звертаючись до суду з даним позовом з вимогами про стягнення з АТ «Ощадбанк» матеріальної та моральної шкоди, позивач посилається на те, що саме у зв`язку із відмовою АТ «Ощадбанк» у блокуванні карткового рахунку, були незаконно зняті кошти з його рахунку та у зв`язку з цим він змушений був приїхати із-за кордону для вирішення даного питання.

На підтвердження зазначених обставин, позивач надав до суду скріншоти листування з контакт-центром АТ «Ощадбанк» у додатку «Viber», з яких вбачається, що 09.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ощадбанк» чат «Oschadbank Bot» з проханням заблокувати його банківську картку, оскільки, відбувається списання коштів без його згоди. У відповідь йому було роз`яснена необхідність негайно зателефонувати на гарячу лінію банку, оскільки, блокування платіжної картки можливе лише при дзвінку клієнта до контакт-центру банку, так як всі операції з блокування платіжних карток виконуються оператором в телефонному режимі з проведенням всебічного аналізу ситуації по всіх платіжних картках клієнтів (а.с. 13-15).

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Пунктом 10.1.5 Публічного договору передбачено, що у разі втрати або крадіжки карток або у випадку їх компрометації, клієнт зобов`язується вжити таких заходів: 1) негайно повідомити про це Банк, зателефонувавши до Контакт-центру, та надати інформацію згідно з інструкцією оператора Контакт-центру або заблокувати Картку в системі ДБО у відповідності до Інструкції користувача; 2) звернутися до Банку з клопотанням про перевипуск Карток у зв`язку з їх втратою/крадіжкою/компрометацією шляхом безпосереднього подання до Банку письмової заяви або шляхом звернення до Контакт-центру Банку або шляхом подання відповідної заявки через систему ДБО у відповідності до Інструкції користувача (у разі технічної реалізації) (а.с. 106-137).

Відповідно до п. 10.2.4 Публічного договору, клієнт має право у випадку виникнення питань щодо блокування Картки зв`язатися з Банком за телефонами Контакт-центру (а.с. 106-137).

Згідно з п. 2.2 додатку 3 Публічного договору, якщо Платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код, CVV 2/CVC 2 та інші реквізити Картки стали відомі сторонній особі, Ви повинні в усній формі терміново заявити про це в Контакт - центр АТ «Ощадбанк» (*) та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку. Ви відповідаєте за всі суми по операціях з Платіжною карткою, якщо Ви передали Платіжну картку сторонній особі або не повідомили Банк про те, що її загублено (а.с. 106-137) .

Натомість, з долучених позивачем скріншотів про листування та здійсненні останнім дзвінків вбачається, що йому декілька разів оператор зазначав на який номер потрібно телефонувати, перебуваючи на кордоном, однак, дані виклики були без тривалості виклику та відображені як скасовані позивачем (а.с. 13-15).

Відтак, суд вважає, що в порушення умов договору, позивач, після розголошення ним даних платіжної картки, без поважних причин, не здійснив відповідних дій для блокування картки, що призвело до незаконного списання коштів з власного рахунку позивача.

Разом з тим, посилання позивача, як на понесення матеріальних збитків в розмірі 3596 грн. вартості квитків з Республіки Польща до України та з України до Республіки Польща для вирішення питання про вчинення щодо нього шахрайських дій (а.с. 18-21), суд до уваги не бере, оскільки, такі докази підтверджують лише виїзд з м. Луцька до Республіки Польща (м. Катовіце) 15.02.2023 року та 04.12.2023 року та, у даному випадку, не мають жодного відношення до списання коштів/блокуванням карткового рахунку позивача.

Відтак, із поданих доказів, та встановлених обставин, суд вважає, що наявності вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу та наявності будь-якого причинного зв`язку дій відповідача та заподіяної позивачу шкоди не встановлено.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів позовної заяви позивачем не надано,а тому, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягають.

У статтях 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пов`язує завдання йому моральної шкоди із неналежним реагуванням відповідача на незаконне зняття коштів з його банківського рахунку, був позбавлений матеріальних засобів на забезпечення життя, зазнав моральної шкоди, яка виразилась у душевних та психічних стражданнях, зміні звичайного способу життя, оскільки, будучи особою з інвалідністю І «А» групи, внаслідок війни змушений був приїжджати з Республіки Польща до України для захисту своїх прав, у зв`язку з чим втратив сон та постійно переживав.

Проте, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили, що йому діями відповідача завдана моральна шкода та в чому полягає така моральна шкода.

При цьому, суд враховує, ту обставину, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2023 року, встановлено причинно-наслідковий зв`язок із заподіянням шкоди ОСОБА_1 , щодо незаконного списання коштів із платіжної картки АТ «Ощадбанк», саме діями ОСОБА_2 та задоволено частково цивільний позов ОСОБА_1 , стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 67500 грн., та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1192 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України, , адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г.

Повне судове рішення складено 21 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк