Провадження № 2-др/742/8/24
Єдиний унікальний № 742/556/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

30 квітня 2024 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря Риндя Л.А., розглянув заяву ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , про винесення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року представник позивача звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Аргументує заявлені вимоги тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 квітня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та 1 / 2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :03:002:0110, площею 0,0470 гектарів, розташовану за цією ж адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) грн 56 коп в рахунок відшкодування коштів сплачених за судовий збір при подачі позовної заяви. Повернуто з Державного бюджету України ОСОБА_1 50 % судового збору сплаченого при подачі позовної заяви, що становить 1267 грн 56 коп згідно квитанції ID:5545-7745-1830-8778 від 23.01.2024 року.

03.04.2024 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Дуденок Оксаною Олександрівною подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.270 ЦПК України шляхом вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до стаття 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.1 ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів позивача у суді першої інстанції здійснював адвокат Дуденок О.О. на підставі ордеру на надання правової допомоги від 23 січня 2024 року, договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2024 року(а.с.45).

Судом встановлено, що представник позивача адвокат Дуденок О.О. до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про неможливість подати докази витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та повідомив про намір скористатися таким правом на протязі п`яти днів після ухвалення рішення.

03.04.2024 року представником позивача адвокатом Дуденок О.О. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд вважає, що представником позивача адвокатом Дуденок О.О. дотримано вимоги ст.141 ЦПК України щодо подачі доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та звернення з клопотанням про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатом Дуденок О.О., предметом договору є надання консультаційних та юридичних послуг щодо захисту прав та інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства(а.с.45).

Згідно з розрахунком витрат робочого часу, пов`язаного з наданням професійної правничої допомоги, в ході виконання умов договору виконавцем було здійснено : усні консультації клієнта 0,5 година (30 хв); складання процесуальних документів (підготовка позовної заяви з додатками) 2,5 годин (2 год 30 хв). Загальна кількість витраченого робочого часу у справі : 3 години 00 хв. Загальна вартість послуг пов`язаних з наданням правничої допомоги клієнту адвокатом складає 8040 грн(а.с.44).

Розмір понесених витрат на таку суму, на думку суду, не відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.

Таким чином, суд враховуючи, що справа за вищевказаним позовом є невеликої складності, вважає розумним розмір правової допомоги у сумі 4000 грн.

У зв`язку з чим заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.133,137,141,270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 (чотири тисячі) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО