ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2274/23

Провадження № 22-ц/4820/864/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року (суддя Кутасевич О. Г., повне судове рішення складено 13.02.2024) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 24.06.2022 договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 58939,55 грн, з яких: 47812,75 грн - заборгованість за кредитом, 11126,80 грн - заборгованість за простроченими процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року в позові відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове

рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Виписка по особовому рахунку є належним доказом заборгованості позичальника за договором. Відповідачка не довела факт зняття кредитних коштів 24.06.2022 шахрайським шляхом іншою особою. Транзакції здійснені внаслідок розголошення ОСОБА_1 особистої інформації, а саме коду підтвердження, що надійшов на її номер телефону. Відповідачка повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій 24.06.2022 до 20:05:57, тобто до повідомлення Банку про втрату доступу до фінансового номера. Наявність кримінального провадження, зареєстрованого за зверненням ОСОБА_1 , не свідчить про правомірність її дій. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в позові.

Відзив відповідачки на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» і на її ім`я відкрито карткові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

24 червня 2022 року о 17 годині відповідно до вимог статті 634 ЦК України в електронній формі була заповнена заява від імені відповідачки про приєднання до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, яка містить її персональні дані та в якій електронним підписом висловлена згода на укладення договору банківського рахунку з отриманням кредитної картки «Універсальна» за номером № НОМЕР_3 з кредитним лімітом у розмірі 48000 грн, що наданий банком для потреб клієнта.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 13 березня 2023 року за вказаним договором наявна заборгованість у сумі 58939,55 грн, з яких 47812,75 грн - заборгованість за кредитом, 11126, 80 грн - заборгованість за простроченими процентами.

Згідно з випискою за договором б/н від 24 червня 2022 року з кредитної карти № НОМЕР_3 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 , у цей же день 24 червня 2022 року здійснено операції на загальну суму 50562,75 грн, в тому числі: зняття готівки у сумі 20800 грн, переказ через Приват24 у сумі 13931,47 грн (двічі по 6003,87 грн).

25 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за заявою відповідачки внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження № 0000079 про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, відповідно до якої 24 червня 2022 року о 16 годині невстановлена особа, здійснивши переадресацію сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , шахрайським шляхом здійснила банківські операції та заволоділа грошовими коштами у сумі 10286 грн із банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

30 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину, у якій повідомляла, що 27 червня 2022 року від працівника АТ КБ «ПриватБанк» дізналась про відкриття на її ім`я кредитної картки № НОМЕР_3 з кредитним лімітом у сумі 48000 грн, з якої кошти були зняті невідомою особою в АДРЕСА_1 .

За змістом відповіді слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Криворізькій області від 20 листопада 2023 року правову кваліфікацію правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, в кримінальному провадженні № 0000079, у якій ОСОБА_1 є потерпілою, змінено 10 березня 2023 року на частину 3 статті 190 КК України і проведення розслідування доручено СВ ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Криворізькій області.

Під час допиту потерпілої ОСОБА_1 установлено, що 17 червня 2022 року вона отримала повідомлення у мессенджері «Viber» з номера телефону мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 про можливість підключення тарифного плану «Київстар - «Родина». Також на номер телефону потерпілої з ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 надійшло смс-повідомлення з кодом, який вона надалі переслала в ході листування з невстановленою особою у месенджері «Viber». В подальшому 24 червня 2022 року близько 15 години 55 хвилин ОСОБА_1 звернула увагу на те, що на її мобільному телефоні відсутній зв`язок та не працює месенджер «Viber». Тому вона здійснила дзвінок на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» для блокування коштів. Отримавши 27 червня 2022 року виписку про рух коштів у відділенні Банку, виявила, що з її карткових рахунків здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 11658 грн.

На підставі ухвали слідчої судді Старокостягнинівського районного суду Хмельницької області Сагайдак І.M. від 14 липня 2022 року отримано тимчасовий доступ до речей та документів AT КБ «ПриватБанк». За результатами вилучених документів установлено, що 24.06.2022 року здійснено операцію з переказу грошових коштів на картковий рахунок AT «Ощадний банк України» № НОМЕР_6 у сумі 11658 грн. З карткового рахунку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 здійснено зняття грошових коштів через банкомат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 20000 грн. З отриманих фотоматеріалів, зроблених банкоматом AT КБ «ПриватБанк» у момент здійснення зняття грошових коштів ідентифікувати особу, яка здійснювала таке зняття, не виявилось можливим через низьку якість фотознімків.

На підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г. від 26 жовтня 2022 року отримано тимчасовий доступ до речей та документів AT «Ощадний банк України» та згідно з отриманою інформацією установлено, що картковий рахунок AT «Ощадний банк України» № 787002, на який 24 червня 2022 року шахрайським шляхом переказано грошові кошти ОСОБА_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, установлено, що 24 червня 2022 року з карткового рахунку № НОМЕР_6 здійснено зняття грошових коштів у сумі 3000 грн в банкоматі за адресою: АДРЕСА_1 та здійснено переказ грошових коштів на інший картковий рахунок, який не встановлений.

Зазначене кримінальне правопорушення знаходиться в провадженні та проводиться досудове розслідування, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення.

За результатами перевірки, проведеної АТ КБ «ПриватБанк», 24 червня 2022 року з карток, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , здійснено переказ коштів з кредитної картки № НОМЕР_3 :

-о 17:22 переказ зі своєї карти в сумі 932,15 грн,

-о 19:12 переказ власних коштів на власну карту № НОМЕР_1 через Приват24 в сумі 13931,47 грн,

- о 19:44 переказ з власної карти в сумі 2691,39 грн,

- о 19:46 переказ з власної карти в сумі 6003.87 грн,

- о 19:50 переказ з власної карти в сумі 6003.87 грн

та о 19:30 зняття готівки в сумі 20800 грн через банкомат 9850 АДРЕСА_1 ;

з картки № НОМЕР_1 :

-о 16:27 переказ власних коштів на карту № НОМЕР_8 через Приват24 в сумі 1600 грн, отримувач ОСОБА_3 ,

-о 16:34 поповнення рахунку мобільного НОМЕР_4 на суму 405 грн,

-о 16:36 поповнення рахунку мобільного НОМЕР_4 на суму 355 грн,

-о 19:31 зняття готівки в сумі 20000 грн через банкомат 9850 АДРЕСА_1 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що не встановлено обставини, які безспірно доводять, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також укладення кредитного договору, що виключає покладення на неї цивільно-правової відповідальності за цим договором.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК).

На підставі частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина 1 статті 1068 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 22 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що Національний банк України визначає порядок здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, обмеження щодо здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, у тому числі в платіжних системах.

Відповідно до пунктів 7, 8 і 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Визначення понять «неналежна платіжна операція» і «помилкова платіжна операція» міститься у пунктах 42, 69 частини 1 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги». Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.

Отже, відповідальність емітента платіжного засобу презюмується, якщо не доведено протилежне.

Саме на емітента платіжного засобу законодавством покладений обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок якого ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції правильно на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України врахував правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 214/2867/18.

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведених норм права і встановлених обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку, що позивач не надав належних і допустимих доказів укладення відповідачкою кредитного договору, сприяння ОСОБА_1 втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При проведенні розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 установлено, що 24 червня 2022 року о 16 годині невстановлена особа, здійснивши переадресацію сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , шахрайським шляхом здійснила банківські операції та заволоділа грошовими коштами сумі 10286 грн із банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , а також відкрила на ім`я ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_3 з кредитним лімітом 48000 грн, кошти з якої були зняті невідомою особою в м. Кривий Ріг. Заява про приєднання до запропонованих Банком умов договору була підписана електронним підписом через мобільний додаток.

Доводи відповідачки про те, що вона 24 червня 2022 року о 16 годині 20 хвилин зверталася до оператора 3700 з повідомленням про підозрілі дії з її мобільним телефоном та проханням заблокувати карту і її картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 о 16 годині 43 хвилини були заблоковані, проте о 16 годині 58 хвилин карти були розблоковані та через мобільний додаток Приват24 о 17 годині надано кредитну карту з кредитним лімітом 48000 грн, підтверджуються скріншотами журналу вхідних/вихідних дзвінків Банкомат ПриватБанку та особистого кабінету Приват24 ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Банк не вжив усіх передбачених законом заходів безпеки при зверенні відповідачки про блокування карти.

Доводи представника позивача про те, що в ході службової перевірки установлено, що зверенння ОСОБА_1 до оператора 3700 зафіксовано лише о 20 годині 05 хвилин та о 20 годині 10 хвилин не підтверджені допустимими доказами.

Не заслуговує на увагу твердження Банку про використання відповідачкою коштів і їх повернення, оскільки усі платіжні операції здійснені 24 червня 2022 року за відсутності у неї доступу до номера мобільного телефону.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 травня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта