Справа № 276/484/24
Провадження по справі №2/276/199/24
14 травня 2024 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М. за участю:
секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитинини, який продовжує навчання,-
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у зв`язку з продовженням ним навчання у Житомирському агротехнічному коледжі в розмірі 7000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання.
Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 26.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
15.04.2024 року ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін .
Позивач в своїй позовній заяві просить справу розглянути за його відсутності.
Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статтей 247, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За нормами частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно з матеріалів справи, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, що видана Іршанською територіальною громадою від 26.09.2022 року, підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 , який на даний час є повнолітнім та не має власного заробітку, потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням на денній формі в Житомирському агротехнічному коледжі, несе витрати на харчування, придбання одягу, особистих речей, проїзд до іншого міста, проживання.
З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для забезпечення його утримання за рахунок батьків. Відтак, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_1 .
При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.
Доводи позивача про те, що він винаймає кімнату, за яку щомісячно сплачує 700 гривень, суд оцінює критично, оскільки позивачем не надано копії відповідного договору найму (оренди) житла, докази на підтвердження оплати за проживання відсутні, навіть не зазначено адресу орендованого житла. Більш того, у позовній заяві вказано лише одну адресу реєстрації та проживання ОСОБА_1 , що збігається з адресою проживання відповідача. Також суд зазначає, що під час навчання позивач не позбавлений можливості проживати в гуртожитку. Доказів на спростування вказаного суду не надано.
Позивачем, всупереч положенням статті 182 Сімейного кодексу України, суду не надано доказів на підтвердження, зокрема: матеріального становища платника аліментів; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Клопотань про витребування доказів до суду не заявлено.
У свою чергу, як слідує зі змісту позовної заяви, батьки позивача на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_1 має брата, який теж навчається, а також неповнолітню сестру. Вказане свідчить про те, що у відповідача в силу закону є обов`язок по утриманню ще й інших дітей. Доказів на спростування цього не надано.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач отримує достатній заробіток для того, щоб міг сплачувати щомісячно аліменти на дитину саме в розмірі 7000 гривень.
Разом з цим, беззаперечним є факт того, що ОСОБА_1 , який у зв`язку з навчанням на денній формі в Житомирському агротехнічному коледжі, не може влаштуватись на роботу та потребує матеріальної допомоги, зокрема на харчування, придбання одягу, особистих речей, проїзд до іншого міста, проживання.
Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» регламентовано, що з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 3028 грн.
Суд також враховує, що у відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати своїх дітей, які продовжують навчання покладається на обох батьків.
З огляду на вищевикладене, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості вважає необхідним задовольнити позов частково та встановити розмір аліментів на рівні 4000 грн, щомісячно, починаючи з 06 березня 2024 року (дня пред`явлення позову до суду) і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 1211,20 гривень судового збору на користь держави.
На підставі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.
Керуючись статями 2, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 280, 281, 354, 430 ЦПК України, статями 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитинини, який продовжує навчання, задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовжнням ним навчання у Житомирському агротехнічному коледжі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 06 березня 2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя А.М.Збаражський