Справа № 354/680/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/689/24
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представника прокуратури Верешко М.І. і представника ТОВ «Буковель» Госедла Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Яремчанського міського суду, постановлену суддею Ваврійчук Т.Л. 26 березня 2024 року в м. Яремче Івано-Франківської області, у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -ДП «Ворохтянське лісове господарство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння у державну власність в особі Державного агентства лісових ресурсів України,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та ДП «Ворохтянське лісове господарство» звернувся в суд з позовом до Поляницької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 22 січня 2003 року № 2 ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки на ділянці «Вишня» для будівництва та обслуговування житлового будинку с. Поляниця площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0850 га. На підставі вказаного рішення 08 липня 2003 року відповідачу було видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ІФ №034418 на земельну ділянку площею 0,0850 га для ведення особистого селянського господарства та серії ІФ №034417 на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Постановою Галицького районного суду від 04 березня 2015 року у кримінальній справі було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, Поляницького сільського голову ОСОБА_3 та інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , які обвинувачувалися у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 28, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 364 КК України. Разом із тим, у вказаній постанові встановлено, що рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради щодо безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_1 вказаних земельних ділянок не виносилося в установленому законом порядку на засідання виконавчого комітету Поляницької сільської ради, а було підроблене.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 16 жовтня 2015 року до участі в справі залучено ОСОБА_2 , в якого у власності на час вирішення питання перебувала спірна земельна ділянка.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2022 року, позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Ворохтянське лісове господарство» до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0850 га в с. Поляниця та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство» залишено без розгляду.

Постановою Верховного суду від 14 грудня 2022 року ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2022 року в частині залишення без розгляду позовних вимог першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння скасовано, справу в цій частині передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 17 січня 2024 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача ТОВ «Буковель» та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ТОВ «Скорзонера». При цьому суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки, які є предметом спору у даній справі, були відчужені ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скорзонера», яке в свою чергу провело об`єднання вказаних земельних ділянок та відчужило новоутворену ділянку площею 0,3350 га, кадастровий номер :22:002:2303 на користь ТОВ «Буковель».

Ухвалою Яремчанського міського суду від 26 березня 2024 року провадження у справі в частині заявленої позовної вимоги до ТОВ «Буковель» про витребування земельної ділянки площею 0,3350 га, кадастровий номер :22:002:2303 з чужого незаконного володіння у державну власність в особі Державного агентства лісових ресурсів України-закрито, роз`яснено прокурору, що розгляд зазначених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Івано-Франківської області, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що суд не звернув увагу, що предметом позовних вимог у даній справі є повернення спірної земельної ділянки від теперішнього власника ТОВ «Буковель» державі в особі Державного агентства лісових ресурсів України та визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого фізичній особі ОСОБА_1 . Вказані вимоги, на думку прокурора, є взаємопов`язані та нерозривними між собою, що виключає їх окремий розгляд. Вимога до ТОВ «Буковель» про повернення земельної ділянки є похідною, задоволення якої залежить від задоволення основної вимоги визнання недійсним державного акту.

Вказує, що задоволення лише однієї позовної вимоги про визнання недійсним та скасуваня державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 , жодним чином не поновить порушених інтересів держави, оскільки власником землі є інша особа, а саме ТОВ «Буковель». І навпаки вирішення питання про повернення земельної ділянки від ТОВ «Буковель», як теперішнього власника, без визнання недійсним первинного державного акту, виданого фізичній особі, неможливо. Саме вказаний документ став підставою для вчинення всіх наступних правочинів, пов`язаних із розпорядженням та відчуженням землі іншим власникам.

Прокурор посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05 серпня 2021 року у справі №199/6042/19, відповідно до якої при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Всупереч вказаній позиції єдиною підставою закриття провадження у вказаній справі став суб`єктний склад учасників спірних правовідносин. Проте, жодних господарських правовідносин між Державним агентством лісових ресурсів України і ДП «Ворохтянське лісове господарство» з одного боку, та ТОВ «Буковель» - з іншого з приводу спірної земельної ділянки ніколи не виникало.

Натомість ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення спору судом іншої юрисдикції. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №904/2720/22.

Апелянт зазначає, що з огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності. У справі, що розглядається, жодних господарських правовідносин між ТОВ «Буковель» та з ДП «Ворохтянське лісове господарство» так і Державним агентством лісових ресурсів України не виникало, що на думку, апелянта, виключає можливість розгляду вказаного спору в порядку господарського судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представники Поляницької сільської ради, ТОВ «Скорзанера» та ДП «Ворохтянське лісове господарство» з невідомих причин не з`явились. При цьому, враховуючи їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, скорочені строки перегляду судового рішення, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

Представник апелянта в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ТОВ «Буковель» доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на законність та обгрунтованість, постановленої ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення прокурора до суду із вказаним позовом спірна земельна ділянка вже була відчужена первісним набувачем ОСОБА_1 і її власником на користь юридичної особи -ТОВ «Скорзонера», а надалі спірне майно було зареєстроване на праві власності за кінцевим набувачем-ТОВ «Буковель».

За таких обставин суд прийшов до висновку, що з огляду на суб`єктний склад сторін, спір у даній справі в частині позовних вимог прокурора про витребування земельної ділянки є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

З вказаним висновком колегія суддів погоджується.

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області, звертаючись до суду з цим позовом, зокрема просив, серед іншого, витребувати на користь держави в особі Державного агентства лісових ресурсів з незаконного володіння ТОВ «Буковель» земельну ділянку площею 0,3350 га, кадастровий номер :22:002:2303.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №10-9-0.2-4642/0/2-23 від 26.10.2023 року, ОСОБА_1 відповідно до договорів купівлі-продажу від 15.08.2006 року відчужив набуті у приватну власність на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №034417 від 08.07.2003 року та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №034418 від 08.07.2003 року земельні ділянки площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0019 та площею 0,0850 га із кадастровим номером :22:002:0033 на користь ОСОБА_2 .

Останній на підставі договорів купівлі-продажу від 16.06.2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. за реєстром №1338 та №1339, відчужив належні йому земельні ділянки із кадастровими номерами :22:002:0019 та 622:002:0023 на користь ТОВ «Скорзонера».

ТОВ «Скорзонера» після об`єднання зазначених ділянок у 2016 році відчужило новоутворену земельну ділянку площею 0,3350 га, кадастровий номер :22:002:2303 на користь ТОВ «Буковель» (а.с. 58-59).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №352309923 від 30.10.2023 року земельна ділянка із кадастровим номером :22:002:2303, площею 0,3350 га, яка знаходиться за адресою м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні 15.06.2016 року зареєстрована на праві приватної власності за ТОВ «Буковель» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30978469 від 17.08.2016 року. Підстава реєстрації права власності-протокол загальних зборів Учасників ТОВ «Скорзонера», серія та номер:12/08/2016, виданий 12.08.2016 року, протокол загальних зборів Учасників ТзОВ «Буковель», серія та номер:12/2016, виданий 12.08.2016 року, акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер:12/08/2016-7, виданий 12.08.2016 року (а.с. 60-61).

Статтею 19 ЦПК України у чинній редакції встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України в редакції, яка діяла під час розгляду справи судом першої інстанції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України в чинній редакції господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Спір у цій справі в частині означених позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно, державної реєстрації таких прав.

Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Схожі висновки, висловлені також в постанові Верховного Суду від 27 березня 2024 рокуу справі № 369/473/15-ц.

Відтак, вищенаведеним спростовуються твердження апелянта щодо порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про закриття провадження.

Доводи апелянта про те, що вимога до ТОВ «Буковель» про повернення земельної ділянки є похідною, задоволення якої залежить від задоволення основної вимоги визнання недійсним державного акту, колегія відхиляє.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за вимогою держави про витребування земельної ділянки з володіння набувача юрисдикція суду залежить від виду суб`єкта, з володіння якого держава хоче витребувати цю ділянку, а не від виду суб`єкта, що був її первісним набувачем на підставі відповідного рішення органу влади (див. постанови від 1 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (пункти 48-52), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункти 6.27-6.29), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункти 35-37)).

У справі, яка переглядається, предметом позову є, зокрема, вимога Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави про витребування нерухомого майна із незаконного володіння юридичної особи ТОВ «Буковель.

Тобто учасниками спору є держава, від імені якої звернулась прокуратура, та юридична особа.

Вимога про визнання незаконним державного акту не призведе до відновлення володіння земельною ділянкою, тому така вимога не є вимогою, пов`язаною підставою виникнення або поданими доказами, як основна, з вимогою про витребування земельної ділянки з володіння добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України, позаяк право власника на витребування від добросовісного набувача обмежується добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали. З огляду на викладене, висновок місцевого суду про закриття провадження у частині позовних вимог про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння є правильним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норм процесуального права при вирішенні по суті цього питання. А отже підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду від 26 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.