ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Суми

Справа №589/514/22

Номер провадження 22-ц/816/682/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «Шосткинський завод «Імпульс»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2023 року, в складі судді Сидорчука О.М., ухвалене у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

04 січня 2022 року ДП «Шосткинський завод «Імпульс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, з утримання будинків та прибудинкових територій, вивіз твердих побутових відходів та інших комунальних послуг за період з 01.07.2011 року по 01.08.2021 року у розмірі 69181 грн 69 коп., 3% річних 9574 грн 41 коп., інфляційне збільшення боргу 32520 грн 86 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДП «Шосткинський завод «Імпульс» надає мешканцям будинку АДРЕСА_1 послуги з теплопостачання на підставі рішення Шосткинської міської ради № 261 від 04.10.2004 та ліцензій НКРЕКП на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуги з утримання, будинку споруд та прибудинкової території, послуги з вивозу твердих побутових відходів на підставі рішення Шосткинської міської ради № 69 від 24.03.2010 та № 96 від 22.04.2014 договору № 212/014-11/РУ від 17.04.2014 згідно з тарифами, затвердженими рішеннями Шосткинського міськвиконкому та постановами НКРЕКП. Користувачами квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які не виконують свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з вивозу твердих побутових відходів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2023 року позов ДП «Шосткинський завод «Імпульс» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ДП «Шосткинський завод «Імпульс» суму заборгованості за надані послуги в розмірі 69181 грн 69 коп., 3 % річних 9574 грн 41 коп., інфляційне збільшення боргу 32520 грн 86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ДП «Шосткинський завод «Імпульс», по 1240 гривень з кожної судових витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Солдаткін О.С., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі не отримували з суду жодних документів по справі і були позбавлені можливості подати відзив та заявити клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 до 09.11.2018 року була неповнолітньою, тому з неї не може бути стягнута заборгованість за комунальні послуги за період з 01.07.2011 року до 09.11.2018 року.

Вважає, що в межах трирічного строку позовної давності, позивач має право заявити вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2019 року до січня 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Шосткинський завод «Імпульс», не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що відповідач не правильно розрахував термін позовної давності, оскільки під час дії карантину, строки позовної давності продовжувались з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до адресних довідок, виданих Сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від 15.02.2022 року за № 424, 423, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.88-89), є її наймачами і споживачами послуг, які надаються позивачем (а.с. 46).

Суд вважав, що між позивачем та відповідачами у справі виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідачів - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. Споживаючи послуги по теплопостачанню, відповідачі не оспорювали їх ціни та якості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі мають заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, з утримання будинків та прибудинкових територій, вивіз твердих побутових відходів, яка підлягає стягненню з відповідачів за період з 01.07.2011 року по 01.08.2021 року в розмірі 69181 грн 69 коп. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідачі повинні сплатити 3 % річних у розмірі 9574 грн 41 коп. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 32520 грн 86 коп.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач має право, в тому числі, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, проте, такому право прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 вказано Закону).

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Частинами 1 та 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Повна дієздатність настає з досягнення повноліття вісімнадцятирічного віку.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто, з вказаних норм слідує, що наслідки спливу строків позовної давності можуть бути застосовані судом виключно за заявою сторони, яка була подана до суду першої інстанції до ухвалення рішення по суті.

Разом з тим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що про застосування позовної давності відповідачі не могли заявити у суді першої інстанції, оскільки їм не було відомо про розгляд справи, вони не були належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлені про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції. Тому, колегія суддів вважає, що зазначене є підставою для вирішення апеляційним судом заяви про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції. Зокрема, такого висновку дійшов Верховний суд в постанові від 24.10.2018 у справі № 317/3698/15-ц.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався і закінчився 30 червня 2023 року.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257 ЦК Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позивач звернувся з позовом 01 лютого 2022 року і просив стягнути заборгованість з відповідачів за період з 01 липня 2011 року до 01 серпня 2021 року за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги в розмірі 8222 грн 31 коп. та з 01 січня 2008 року до 01 серпня 2021 року за теплопостачання та гаряче водовідведення в сумі 60959 грн 38 коп.

Таким чином, враховуючи строк позовної давності та продовження його на строк дії карантину, підлягали задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року до 01 серпня 2021 року.

Крім того, розмір заборгованості, який виник до повноліття відповідача ОСОБА_2 , тобто до 09.11.2018 року підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 .

З оборотної відомості, наданої позивачем, яка не заперечується відповідачами вбачається, що з квітня 2017 року до листопада 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги складає 1928 грн 96 коп.; заборгованість за опалення та гаряче водопостачання складає 12094 грн 47 коп. Заборгованість, яка повинна сплачуватися солідарно відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з грудня 2018 року до 01 серпня 2021 року складає за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги 3213 грн; заборгованість за опалення та гаряче водопостачання складає 25591 грн 73 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Втрати від інфляції розраховуються за формулою: Втрати від інфляції = (сума боргу)х(Індекс інфляції) /100-(сума боргу).

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Три проценти річних розраховуються за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Відповідно до даної формули: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; [Кількість днів] різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

В порушення вимог законодавства, відповідачі прострочили виконання зобов`язання з оплати наданих послуг, а тому повинні сплатити позивачу три проценти річних та інфляційні нарахування за період з травня 2017 року до січня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_1 за невиконання зобов`язань по сплаті комунальних послуг повинна сплатити 256 грн 33 коп. три проценти річних та 1115 грн 34 коп. інфляційне збільшення боргу за період з травня 2017 року до грудня 2018 року.

За період з січня 2019 року до січня 2022 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно повинні сплатити 2851 грн 02 коп. три проценти річних та 6366 грн 38 коп. інфляційних нарахувань.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За встановлених обставин справи, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 з квітня 2017 року до листопада 2018 року заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інших комунальних послуг у розмірі 1928 грн 96 коп. та заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 12094 грн 47 коп.; стягнення з відповідача ОСОБА_1 за невиконання зобов`язань по сплаті комунальних послуг трьох процентів річних у розмірі 256 грн 33 коп. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 1115 грн 34 коп. за період з травня 2017 року до грудня 2018 року; стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з грудня 2018 року до 01 серпня 2021 року заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги у розмірі 3213 грн та заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 25591 грн 73 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за невиконання зобов`язань по сплаті комунальних послуг трьох процентів річних у розмірі 2851 грн 02 коп. та 6366 грн 38 коп. інфляційного збільшення боргу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову (на 48 %) позивачу необхідно компенсувати за рахунок відповідачів в дольовому порядку сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 1190,40 грн., тобто стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ДП «Шосткинський завод «Імпульс» 595 грн 20 коп. з кожної.

Окрім того, відповідачу ОСОБА_1 за рахунок позивача необхідно компенсувати судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 1935,18 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною ( ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича задовольнити частково.

Скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «Шосткинський завод «Імпульс» (м. Шостка вул. Заводська, буд. 41, ) заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги у розмірі 1928 грн 96 коп., заборгованість за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 12094 грн 47 коп., три проценти річних у розмірі 256 грн 33 коп. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 1115 грн 34 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) та з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «Шосткинський завод «Імпульс» (м. Шостка вул. Заводська, буд. 41, ) заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і вивіз твердих побутових відходів та інші комунальні послуги у розмірі 3213 грн та заборгованість за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 25591 грн 73 коп., три проценти річних у розмірі 2851 грн 02 коп. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 6366 грн 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) та з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «Шосткинський завод «Імпульс» (м. Шостка вул. Заводська, буд. 41, ) по 595 грн 20 коп. з кожної судових витрат зі сплати судового збору у суді першої інстанції.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «Шосткинський завод «Імпульс» (м. Шостка вул. Заводська, буд. 41, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) 1935 грн 18 коп. компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов