ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/73/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

18 квітня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши заяву адвоката Букарєєва Вадима Анатолійович, в інтересах ОСОБА_1 про стягнення понесення судових витрат у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь-С»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 40 854 грн. 93 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 12 831 грн. 46 коп., 3 % річних у розмірі 3 451 грн. 00 коп., пеню в розмірі 37 696 грн. 61 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2024 р., позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» заборгованість за житлово-комунальних послуги (щодо квартири АДРЕСА_1 ) у розмірі 25 750 грн. 31 коп., інфляційну складову боргу (щодо квартири АДРЕСА_1 ) у розмірі 3 237 грн. 84 коп., 3 % річних (щодо квартири АДРЕСА_1 ) у розмірі 1 242 грн. 00 коп., заборгованість за житлово-комунальних послуги (щодо квартири АДРЕСА_2 ) у розмірі 8 812 грн. 11 коп., інфляційну складову боргу (щодо квартири АДРЕСА_2 ) у розмірі 799 грн. 57 коп., 3 % річних (щодо квартири АДРЕСА_2 ) у розмірі 235 грн. 00 коп. та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 127 грн. 28 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

21.03.2024 р. адвокат Букарєєв В.А., в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав до суду заяву про стягнення понесення судових витрат, в якій просив суд стягнути з позивача ТОВ «Промінь-С» на користь ОСОБА_1 понесенівитрати на професійну правничу правову допомогу в розмірі 8 050 грн. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву будо наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.Заява подана 21.03.2024 року.

17.04.2024 р. представник позивача ТОВ «Промінь-С» - Гамалій Г.М., подав до суду заперечення на заяву про стягнення з позивача судових витрат, просив відмовити в її задоволенні. Послався на те, що платником послуг з надання правничої допомоги є інша особа, а не відповідач. У позивача виникають сумніви щодо підписів ОСОБА_1 в договорі від 23.12.2023 про внесення змін до Договору про надання правової допомоги №26/2019 від 19.09.2019, та в акті прийому-передачі наданих послуг від 21.03.2024 згідно з Договором про надання правової допомоги №26/2019 від 19.09.2019.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вбачається, що вказана цивільна справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Сторони не викликались в судове засідання, що у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу, представником відповідача надано до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

19.09.2019 року між адвокатом Букарєвим В.А. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №26/2019. та додаток до даного Договору, де визнано усі істотні умови та визначено порядок сплати, вартість послуг.

19.09.2020 р., 23.12.2023 р. між адвокатом Букарєвим В.А. та ОСОБА_1 укладено договори про внесення змін до Договору про надання правової допомоги №26/2019 від 19.09.2019 р.

Вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 - Букарєв В.А. , який приймав участь у справі є адвокатом, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6786/10 від 27.06.2018 р. (а.с.128), повноваження підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги на підставі Договору про надання правової допомоги №26/2019 від 19.09.2019 р. (а.с.128).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової допомоги №26/2019 від 19.09.2019 р., укладеного між адвокатом Букарєвим В.А. та ОСОБА_1 (далі - Договір); копію додатку до Договору;копії договорів від 19.09.2020 р., 23.12.2023 р., про внесення змін до Договору; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 21.03.2024 згідно з Договором на суму 8 050 грн., копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договром на суму 8 050 грн.

Із розрахунків витрат на правничу допомогу, які наведені в акті прийому-передачі наданих послуг вбачається детальний опис наданої адвокатом правничої допомоги з позначенням кількості витраченого часу та вартістю послуг на загальну суму 8 050 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу надану представником відповідача - адвокатом Букарєвим В.А. суд приходить до висновку, що заявлена сума у розмірі 8 050 грн. відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, оскільки відповідна професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку, була доцільною і необхідною для належного захисту прав та інтересів відповідача.

Судом надана правова оцінка запереченням представника позивача, в яких останній наполягав на відмові в стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які він послався як на підставу своїх заперечень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду заяви щодо розподілу судових витрат.

Суд врахував, що представник позивача не просив про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) неспівмірності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, суд вважає доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу відповдіачу в сумі 8 050 грн., як такий що узгоджується з реальною і фактично наданою професійною правничою допомогою.

При цьому, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відсоток за задоволеними позовними вимогами за позовом складає 42%, у свою чергу, відсоток понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу становить 58%, тому сума цих витрат, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 4 669 грн.

За таких обставин заява представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Букарєєва Вадима Анатолійович, в інтересах ОСОБА_1 про стягнення понесення судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза житлово-комунальні послуги.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Є. Чавдар, 32, кімн.6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 669 грн.

У задоволенні інших вимог заяви, відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА