Справа № 627/957/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря В`юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в с-щі Краснокутську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на частину квартири загальною площею 91,7 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , посвідченого Мурафською сільською радою 22.09.2005 року, реєстровий номер 218.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області від 23.12.2010 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом посвідченим Мурафською сільською радою 22.09.2005 року, реєстровий номер 218, на все майно померлої. Спадщину ОСОБА_1 прийняла шляхом проживання з померлою на момент смерті, що підтверджується довідкою Мурафської сільської ради від 22.09.2021 року №11-14/662д. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, в яком зробила наступні розпорядження: усе її майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй онуці ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй на момент смерті майно, яке вона заповідала ОСОБА_4 . При перевірці наданих позивачем документів нотаріус виявив відсутність документів, що встановлюють родинні відносини заявника ОСОБА_4 з померлою ОСОБА_2 . Під час складання заповіту ОСОБА_2 дійсно вважала позивачку своєю онукою, але не прямого споріднення, а троюрідного, оскільки є донькою племінниці ОСОБА_2 ОСОБА_5 .

28.12.2021 року державним нотаріусом Богодухівської держваної нотаріальної контори Харківської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю документів, що встановлюють родинні відносини з померлою, зазначивши при цьому, що родинні відносини між бабусею та онукою в даному випадку мають бути саме на рівні першого ступеня споріднення, а не іншого. Крім позивача, спадкоємцем за законом на обов`язкову частку у спадщині є непрацездатний за віком чоловік спадкодавці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спадщину прийняв фактично, разом проживаючи з померлою, та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй на момент смерті майно, а саме: частина квартири двокімнатної загальною площею 91.7 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м., яка розташована на першому поверсі одноповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого Мурафською сільською радою 19.04.2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7467524 від 08.06.2005 року. частина квартири двокімнатної загальною площею 91.7 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м., яка розташована на першому поверсі одноповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 246 від 26.04.2023 року, виданого ОСОБА_8 , державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області.

Позивач вважає, що оскільки постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 28.12.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , що перешкоджає позивачці оформити спадщину, відтак, остання вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 22.04.2024, в якій він просить розглянути справу без участі позивача та його представника у порядку письмового провадження, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні від 22.01.2024 позов підтримала та пояснила суду, що 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_7 , який приходився чоловіком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільних дітей не було. Позивач зазначає, що на момент смерті ОСОБА_2 вона проживала разом з нею та була там зареєстрована, доглядала за нею. Після смерті ОСОБА_2 , позивач до нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини не зверталася. Вже після смерті її діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач почала оформлювати спадщину, під час чого довідалася про спадщину після бабусі ОСОБА_2 . Позивач пояснила, що ОСОБА_2 її виховала, була їй більше ніж мати, яка проживала з нею недовго, приблизно півроку. У ОСОБА_2 був брат, який є батьком ОСОБА_5 , тобто матері позивача. Позивач зверталася до нотаріуса після смерті ОСОБА_2 , однак отримала відмову, через те, що в заповіті спадкодавця вказала на неї як на онуку, проте документів, які б підтверджували такі родинні відносини, немає.

Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання від 20.11.2023 про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення заяви не заперечують та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області /а.с. 23/.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із 1/2 частина двокімнатної квартири загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., яка розташована на першому поверсі одноповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого Мурафською сільською радою 19.04.2005 року, та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7467524 від 08.06.2005 року/а.с. 16,12/.

За життя, 22.09.2005 року, ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона усе своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй онуці ОСОБА_3 /а.21/.

З довідки № 11-14/Д716 від 06.12.2023 виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , вибула в зв?язку зі смертю. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 була зареєстрована з чоловіком ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Заповіт по сільській раді значиться та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 41908410 від 02.03.2007 року /а.с.50/.

Відповідно до копії довідки № 04 від 12.01.2004 виданій ОСОБА_3 , про те, що 17.11.1984 року у Мурафській сільській раді Краснокутського району зареєстровано одруження громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , актовий запис № 50. Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану від 25.03.1994 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта №40. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому « ОСОБА_11 », їй « ОСОБА_11 » /а.с.10/.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_5 /а.с.20/.

04.08.2007 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції в Харківській області /а.с.22/.

Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , пояснила суду, що вони є сусідами з позивачкою та ОСОБА_2 . Заначила, що їй відомо про те що, ОСОБА_2 вважала ОСОБА_1 своєю онукою. У ОСОБА_2 був рідний брат ОСОБА_15 , який є рідним дідом позивачки. ОСОБА_1 з народження проживала разом з ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_7 , деякий час з ними також проживала і ОСОБА_5 (мати позивачки). Свідок зазначає, що на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею проживала і позивач, яка здійснювала за нею догляд, оскільки та була безпорадна та потребувала стороннього догляду. Похованням ОСОБА_2 займалися чоловік померлої та ОСОБА_1 , позивач по справі.

Допитаний у відкритому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , пояснив суду, що знайомий з позивачко, оскільки вона ходила в один клас з його донькою. Зазначив, що ОСОБА_2 вважала ОСОБА_1 за онуку, а та в свою чергу називала її бабусею. У ОСОБА_2 був рідний брат ОСОБА_15 , який є рідним дідом позивачки. ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з народження. Зазначив, що на момент смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 проживала разом з нею, доглядала її, бо та хворіла. Після смерті ОСОБА_2 її похованням займалася ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Заповітом, за приписами ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач, відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою від 28.12.2021 винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., відмовлено ОСОБА_1 у вчинення нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на на майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що встановлюють родинні відносини з померлою /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст. 16 ЦК України передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На виконання ухвали суду від 28.11.2023, державним нотаріусом надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75027382 від 06.12.2023, з якої вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня /а.с.58/.

Відповідно до заповіту від 22.09.2005 посвідченого секретарем виконкому Муравської сільської ради, зареєстрованого у реєстрі за №218, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає внучці ОСОБА_3 /а.с.21/. На копії заповіту міститься напис про те, що на день смерті заповідача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт не скасовувався та не змінювався, про що свідчить підпис старости с. Мурафа Липового /а.с.21/.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Спираючись на викладене, судом встановлено, що частину квартири загальною площею 91,7 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 і може бути успадкована її спадкоємицею за заповітом, а саме: ОСОБА_1 , яка, проживаючи разом зі спадкодавцею на день її смерті, прийняла спадщину фактично.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З викладеного вбачається, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, і не може бути позбавлена права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду достатньо доказів на їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-79, 81, 89, 247, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на частину квартири загальною площею 91,7 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , посвідченого Мурафською сільською радою 22.09.2005 року, реєстровий номер 218.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача адвокат Овчаренко Ігор Андрійович, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, Харківська область, Богодухівський район, с-ще Краснокутськ, вул. Охтирська, 1, .

Суддя Бугаєнко І. В.