Справа № 629/6347/23
Номер провадження 2/629/74/24
19.03.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Кремінь М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Лозова Харківської області цивільну справу №629/6347/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
30.10.2023 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу вони мають спільну дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з матір`ю. Донька навчається на 3 курсі факультету адвокатури першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого денної форми навчання за спеціальністю: 081 Право за кошти державного бюджету, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Як вказує позивач, відповідач не сплачує аліменти та не допомагає матеріально, хоча є працездатним, офіційно працевлаштованим, має стабільну заробітну плату, не є інвалідом та не має хронічних захворювань, інших дітей не має, аліментні зобовязання відсутні, за виконавчими листами стягнень не має. Враховуючи вище вказане, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька на утримання доньки, що продовжує навчання.
Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано час для подання заяв по суті.
До суду 08.12.2023 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування позову, ОСОБА_2 зазначив, що він заперечує проти заявлених вимог, оскільки він допомагав доньці матеріально після досягнення повноліття шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок та надавав кошти особисто їй в руки. Відповідач вказав, що з червня 2023 року донька перестала з ним спілкуватись, спроби налагодити стосунки ні до чого не привели. Крім того, ОСОБА_2 вказав, що донька навчається ІІІ курсі на денній формі навчання за рахунок коштів бюджету дистанційно, а тому витрат на навчання, гуртожиток та проїзд немає. Також, відповідач зазначив, що з 01.07.2023 року він перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 , яка мешкає з ним та її малолітньою дитиною, яка потребує матеріальної допомоги з його боку. Крім того, ОСОБА_2 вказав, що він та ОСОБА_4 очікують у грудні 2023 року народження спільної дитини, яка теж потребує матеріального забезпечення. Відповідач посилався на те, що він здійснює матеріальну допомогу свої матері ОСОБА_5 , яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Також, ОСОБА_2 вказав, що він утримує житло, в якому проживає зі своєю сімєю та сплачує за комунальні послуги, має кредитні зобовязання. Зважаючи на вище вказане, наполягав на відмові в задоволенні позову.
18.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що донька, хоч і є повнолітньою, потребує матеріальної допомоги батьків. Також вказала, що дистанційна форма навчання не змінює наявність завантаженості дитини, розкладу занять, а тому часу для пошуку роботи та заробітку у неї немає. Будь-які джерела доходу у доньки відсутні. Позивач посилалася на те, що батько не цікавиться успіхами доньки та не обізнаний щодо потреб та труднощів, які виникають у дитини під час дистанційного навчання. ОСОБА_1 наполягала
на тому, що обовязком батьків є на період навчання доньки забезпечувати потреби дитини в харчуванні, одязі, взутті, оплаті послуг інтернет-звязку, купівлі навчальної літератури та матеріалів, забезпечення належних житлових умов. Також, позивач вказала, що дитина має вади здоровя, а саме короткозорість, складний міопічний астигматизм обидва ока та їй призначено програму рефракційної терапії за допомогою лінз. Крім того, доньці поставлений діагноз гострий лівобічний пієлонефрит, встановлені ознаки ураження задньої хрестоподібної звязки правого колінного суглобу, більш імовірно, гангліон -кіста, вугрова хвороба, на лікування вище вказаного необхідна велика кількість коштів. Щодо коштів, що надавав відповідач дитині, ці гроші йшли на потреби доньки в період з грудня 2021 року по липень 2023 року. Позивач вказала, що посилання відповідача на неможливість утримання рідної дитини є необґрунтованими та просила задовольнити позов в повному обсязі.
У судове засідання позивач не зявилася, надала телефонограму, в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову.
Відповідач у судове засідання не зявився, у відзиві заперечував проти задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа в судове засідання не зявилася, надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували з 01.03.2003 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.09.2019 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області про розірвання шлюбу(а.с.8).
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Донька навчається дистанційно на 3 курсі факультету адвокатури першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого денної форми навчання за спеціальністю: 081 Право за кошти державного бюджету, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Вказане підтверджується довідкою та не оспорюється сторонами(а.с.11).
Донька ОСОБА_3 мешкає з матірю, про що свідчить довідка(а.с.14).
Позивач вказала в позові, що відповідач не сплачує аліменти та не допомагає матеріально, хоча є працездатним, офіційно працевлаштованим, має стабільну заробітну плату, не є інвалідом та не має хронічних захворювань, інших дітей не має, аліментні зобовязання відсутні, за виконавчими листами стягнень не має.
Також ОСОБА_1 надала свою довідку про доходи (а.с.13), на підтвердження необхідності надання матеріальної допомоги дитині відповідачем.
Крім того, разом з відповіддю на відзив позивачем було надано медичну та іншу документацію(а.с.71-81), відповідно до якої ОСОБА_3 має вади здоровя, а саме має діагноз -короткозорість, складний міопічний астигматизм обидва ока, крім того має діагноз -гострий лівобічний пієлонефрит. Також встановлені ознаки ураження задньої хрестоподібної звязки правого колінного суглобу, більш імовірно, гангліон -кіста, наявна вугрова хвороба.
Враховуючи вище вказане, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька на утримання доньки, що продовжує навчання.
Як вказав в відзиві ОСОБА_2 , він працює в Лозівському РВП ГУ НП в Харківській області.
Відповідно до довідки з місця роботи, витребуваної на підставі ухвали суду(а.с.106), відповідач має стабільний заробіток.
Щодо посилань відповідача на надання фінансової допомоги доньці, судом були дослідженні квитанції долучені ОСОБА_2 до відзиву(а.с.42-62).
Так, з квитанцій вбачається перерахування коштів відповідачем на рахунок дитини
ОСОБА_3 за періоди: грудень 2021 року -січень 2022 року, березень 2022 року - січень 2023 року, квітень 2023 року -травень 2023 року.
Аналізуючи вище викладене, суд не може встановити надання фінансової допомоги в період з червня 2023 року.
Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім того, слід зазначити, що періодична фінансова допомога не позбавляє права позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Дослідивши викладене у відзиві, а також документи, долучені відповідачем до нього, суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває з 01.07.2023 року у шлюбі з ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб(а.с.38).
ОСОБА_4 має дитину- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.40). Також, відповідно до виписки, ОСОБА_4 станом на 10.11.2023 року була вагітна(а.с.39).
Щодо вищевказаного та посилань ОСОБА_2 на наявність нової дружини з дитиною, батьком якої він не є, суд приходить до висновку, що вказане не може вказувати на неможливість сплати аліментів на утримання повнолітньої рідної дитини, яка навчається. Крім того, встановити чи надається фінансова допомога ОСОБА_6 її рідним батьком з наявних у справі матеріалів неможливо.
Стосовно посилань на вагітність ОСОБА_4 та народження дитини у грудні 2023 року, суд виходить з того, що з даної виписки батьківство відповідача встановити неможливо та в подальшому доказів народження дитини ОСОБА_2 долучено так і не було.
Відповідачем разом з відзивом надано також копію пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , в якому вказано, що вона є інвалідом ІІІ групи (а.с.41). Як зазначає ОСОБА_2 у відзиві, ОСОБА_5 є його матірю, яка перебуває на його утриманні, однак доказів родинних відносин з ОСОБА_5 та надання фінансової допомоги їй суду не надано.
Твердження відповідача про наявність витрат на утримання житла та кредитні зобовязання ні чим не підтверджені та вони не є підставою для звільнення від сплати аліментів.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на доньки у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025 року.
Так, згідно з ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням вищевказаних обставин, беручи до уваги стан здоровя доньки, зважаючи на відсутність стягнень з ОСОБА_7 за виконавчими листами та наявність постійного стабільного заробітку, суд вважає за можливе задовольнити позов, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 30.10.2023 року та до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025 року, однак не довше, ніж до досягнення дитиною 23 років.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір на користь держави стягується з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,13,80,81,263,264,265,279,430 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Мерефа, Харківської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 30.10.2023 року та до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025 року, однак не довше, ніж до досягнення дитиною 23 років.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично мешкає за проживає: АДРЕСА_2 ,

Суддя Т.О.Каращук