Провадження № 2/522/4718/24
УХВАЛА

06 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мастістого І.А. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

12 жовтня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, яким позов був задоволений.

23 квітня 2024 року до Приморського районного суду міста Одеси представник ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і вжиття заходів забезпечення позову.

02 травня 2024 року ухвалою суду скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та визнано виконавчий лист № 522/14650/23 від 23.01.2024 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси. Крім того, залучено до участі у справі № 522/14650/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Разом з тим, розгляд питання щодо вжиття заходів забезпечення позову було відкладено на наступне судове засідання.

Так, в заяві від 23 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мастістий І.А. просив про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно, належне ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та рахунки в банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та накладення заборони вчинення реєстраційних дій на квартиру загальною площею 171.8 кв.м., житловою площею 126.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та на підсобне приміщення, площею 7.3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18475759.

Разом з тим, 24 квітня 2024 року до Приморського районного суду міста Одеси представник ОСОБА_1 подав заяву подав заяву, в якій серед іншого, просив з урахуванням уточнень накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та грошові кошти на рахунках в банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та на будь-яке інше мйно, та грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в тому числі на майно і кошти, які перебувають в інших осіб або належать іншим особам, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказує, що відповідачу не відома особа на ім`я ОСОБА_2 , на користь якого винесено рішення про стягнення з неї боргу, вона у нього ніяких коштів не позичала, а надана ним до позову розписка є завідомо підробленою, оскільки відповідач у день, зазначений в розписці як день отримання позики в місті Одесі, не перебувала на території України. Водночас, вона є власником квартири АДРЕСА_3 , яка була реалізована на підставі заочного рішення суду було реалізовано з торгів. Отже, з метою забезпечення можливого повороту виконання рішення у даній справі, та попередження відчуження квартири відповідача на користь третіх осіб, що спричинить негативні наслідки для відповідача, вважає необхідним звернутись із вимогами про накладення арешту на все майно на кошти позивача, забороною вчинення реєстраційних дій з нерухомим майном.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути заяву про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову вважає, що вона підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Пунктами 1-4, 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення боргу в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США , що еквівалентно сумі 3656860,00 грн.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 12 жовтня 2023 року було ухвалено заочне рішення по цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, яким позов був задоволений.

Для примусового виконання заочного рішення від 12 жовтня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 522/14650/23 від 23.01.2024 року.

В подальшому, було відкрито виконавче провадження, в рамках якого було звернуто стягнення на належне відповідачу майно.

Так, квартира, власником якої була відповідач була продана на торгах та переможцем аукціону визнано ОСОБА_3 , який сплатив ціну продажу стягувачу ОСОБА_2 .

Позивач звернувшись з заявою про перегляд заочного рішення, просить накласти арешт на все майно належне ОСОБА_2 та рахунки відкриті на його ім`я, а також заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо квартири під АДРЕСА_4 , та підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник, серед іншого обґрунтовує заяву тим, що квартира під АДРЕСА_4 вже неодноразово була відчужена та майно ОСОБА_1 вибуло з її володіння злочинним шляхом. А невжиття заходів забезпечення може призвести до необхідності повторного звернення до суду з метою захисту своїх прав. При цьому, без їх вжиття, поворот виконання рішення може бути утруднений або унеможливлений, оскільки є ознаки того, що позивач подав до суду завідомо підроблену розписку з даними, які не відповідають дійсності позивач є громадянином росії, та не має зареєстрованого рухомого або нерухомого майна, а тому допущення перереєстрації належного ОСОБА_1 майна може призвести до неможливості повороту виконання рішення.

Суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 , щодо того, що дійсно наявні ризики відчуження майна (квартири) третім особам, що може спричинити неможливість виконання рішення суду першої інстанції в майбутньому.

Водночас, суд вважає, що заборона вчинення реєстраційних дій щодо майна відповідача на яке було звернуто стягнення на підставі заочного рішення та яке було скасоване, зможе забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

П.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 року у справі №922/4587/13.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі №753/23090/21, від 10 травня 2023 року у справі № 607/10456/22.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), на яку посилається й заявник в касаційній скарзі, вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

При цьому, судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову лише тимчасово обмежить права особи щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у його володінні, проте такі заходи не перешкоджають користуванню особою своїм майном, що перебуває у власності, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Більше того, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті.

Крім того, з системного аналізу ст. 149 та ч. 8 ст. 444 ЦПК України вбачається, що заходи забезпечення позову можуть вживатись для забезпечення повороту виконання рішення.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить заявник, фактично будуть спрямовані на охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку третіх осіб, з тим, щоб забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, в тому числі поворот виконання судового рішення.

Також такий висновок узгоджується з позицією судів, викладеній в постанові Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року по справі № 487/5969/21, провадження № 22-ц/821/1564/23.

Разом з тим, щодо вимоги про заборони вчинення реєстраційних дій на підсобне приміщення, суд вважає їх недоведеними, оскільки з матеріалів справи слідує, що торги відбулись з приводу квартири, яка розташована в АДРЕСА_2 , а тому суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення щодо підсобного приміщення.

Крім того, суд вважає жодним чином недоведеними та необґрунтованими вимоги заявника щодо накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_2 , в тому числі на майно і кошти, які перебувають в інших осіб або належать іншим особам, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали про забезпечення позову.

Як уже зазначалось, ОСОБА_2 є громадянином рф, жодного зареєстрованого рухомого або нерухомого майна на території України не має. Дані про наявність у ОСОБА_2 відкритих на його ім`я рахунків у банківських установах України, в матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в цій частині.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, суд розглянувши заяву про забезпечення позову, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про часткову наявність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мастістого І.А. задовольнити частково.

Заборонити вчинення реєстраційних дій на квартиру загальною площею 171.8 кв.м., житловою площею 126.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення чи протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя