Провадження №2/447/304/24
Справа №447/557/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

01.05.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Іськів О.І.

розглянувши цивільну справу у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова про визнання права на приватизацію

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

встановив:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач подав до Миколаївського районного суд Львівської області позов до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання права на приватизацію.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що він 29.06.2016 отримав ордер серії А №5, виданий виконавчим комітетом Новорозділської міської ради, на право зайняття однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач 01.02.2024 повернув йому заяву від 22.01.2024 з доданими документами, оскільки ним не подано документів, які б підтверджували його невикористане право на приватизацію державного житлового фону в період з 1993-1995 року. Зазначив, що відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян є вичерпний перелік, серед якого відсутня довідка про участь/не участь у приватизації державного житлового фонду. Зазначає, що протягом періоду з 16.11.1993 по 01.09.1995 не був зареєстрований та участі в приватизації державного житлового фонду не брав. У 1993 році вирішувалося питання про переведення в м. Дніпропетровськ, у зв`язку з чим був знятий з реєстрації у м. Львові, проте такого переведення не відбулося, а тому зареєструвався у м. Львові. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити та зобов`язати орган приватизації Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львові визнати його право на приватизацію квартири та розглянути питання про передачу у власність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.03.2024 у справі відкрито провадження і призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 04.04.2024. Відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень.

Ухвалою суду від 04.04.2024 підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд по суті.

На адресу суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача, в яких зазначає, що в 1993 році позивач був знятий з реєстрації та вибув у м. Дніпропетровськ, в 1995 році зареєстрований у АДРЕСА_2 . Повідомив, що органом приватизації не взято до уваги нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_1 , про те, що в період з 16.11.1993 по 01.09.1995 не був зареєстрований та участі в безоплатній приватизації житла не брав, а тому було запропоновано надати довідку про участь/не участь у приватизації державного житлового фонду за цей період. Щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Також у судовому засіданні зазначив, що за відсутності реєстрації особи за місцем проживання довідка про участь/не участь у приватизації державного житлового фонду не видається.

У судовому засіданні позивач та представник відповідача навели свої доводи та міркування, викладені у заявах по суті спору.

Суд, заслухавши учасників справи, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львові із заявою від 22.01.2024 про оформлення передачі у приватну власність квартири (а.с.4).

Відповідно до ордеру №5 серія А, виданого виконавчим комітетом Новороздільської міської ради від 29.06.2016, ОСОБА_1 надано право на зайняття однієї кімнати №1 жилою площею 22,2 кв.м., загальною площею 47,3 кв.м., у квартирі АДРЕСА_3 . (а.с.5)

Згідно з технічним паспортом, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , складається з коридора 9.3 кв.м., житлова площа 20,9, кв.м. , кухня 9 кв.м, суміщений санвузол 5,8 кв.м, балкон 0,8 кв.м.(а.с.6-8).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/000379318 від 12.01.2024, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 04.07.2016 (а.с.9).

Згідно з нотаріально засвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мартинишин Г.Р. заявою від 11.01.2024, ОСОБА_1 в період з 16.11.1993 по 01.09.1995 не був зареєстрований, а також на території України не приймав участі у безоплатній приватизації житла (а.с.14).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1066 від 11.04.2016 ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_4 , власником є міська рада, співвласник ОСОБА_1 , співвласник ОСОБА_3 (свідоцтво власності № НОМЕР_1 від 05.04.1994) , співвласник ОСОБА_4 , співвласник ОСОБА_5 , квартира приватизована , загальна площа 71,90 кв.м., ОСОБА_1 проживав і був зареєстрований по вказаній адресі з 25.05.1993, виписаний 16.11.1993 в м.Дніпропетровськ (а.с.17).

Згідно з витягом послужного списку майора у відставці ОСОБА_1 , останній військову присягу прийняв 11.09.1992, звільнений з військової служби у відставку з 27.10.2023(а.с.18-19).

Відповідно до протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ №89 від 20.04.2016, за ОСОБА_1 погоджено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-23).

Відповідно до листа №575/14/561 від 01.02.2024, наданого Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова, стосовно передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_3 , документи ОСОБА_1 повернуто без розгляду для усунення недоліків. Згідно з інформацією наявної у відділу, у 1993 ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_4 та виписаний у м.Дніпропетровськ. На АДРЕСА_5 . Документів, які б підтверджували невикористання права на приватизацію державного житлового фонду відповідачу ОСОБА_1 не надані, у зв`язку з чим заява повернена без розгляду (а.с.24).

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч. 1 ст. 382 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У преамбулі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року N 2482-XII (далі - Закон України N 2482-XII) зазначено, що цей Закон визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно доч.ч.1,2ст.1 Закону України N2482-XII приватизація державного житлового фонду (далі-приватизація)-це відчуження квартир(будинків),житлових приміщень у гуртожитках,призначених для проживання сімей та одиноких осіб,кімнату квартирах та одноквартирних будинках,де мешкають два і більше наймачів,та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів,сараїв іт.ін.)державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону N 2482-XII).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України N 2482-XII приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир(будинків),житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Як зазначено у ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону України N 2482-XII, якщо загальна площа квартир(будинків),щопідлягаютьприватизації,відповідаєплощі,передбаченійабзацом другим статті 3цього Закону,зазначені квартири (будинки)передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни,які постійно проживають в квартирі(будинку)разом з наймачем за якими зберігається право на житло. Якщо загальна площа квартири менше площі,яку має право отриму сім`я наймача безоплатно,наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки,сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4,5,10,11 ст. 8 Закону України N2482-XII приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствам, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації,органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир(будинків),житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла,крім випадків,передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, зареєстрованого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, (далі по тексту - Положення) визначений перелік документів, які громадянин подає до органів приватизації.

Відповідно до п.п. 19, 20 Положення довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (із змінами). Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 в 1993 році був знятий з реєстрації ( АДРЕСА_4 ) та вибув у м. Дніпропетровськ, 01.09.1995 зареєстрований у АДРЕСА_2 , з 04.07.2016 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з витягу з послужного списку, ОСОБА_1 з 1992 року по 1997 рік проходив службу у м. Львові в 315 вузлі Фельдшерського поштового зв`язку.

Відповідно до поданої ним заяви від 11.01.2024, він в період з 16.11.1993 по 01.09.1995 не був ніде зареєстрований, а також на території України не приймав участі у безоплатній приватизації житла.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що для отримання довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є необхідним надання особою у відповідні органи, зокрема, довідки про період реєстрації за місцем проживання (у разі відсутності відповідної інформації в паспорті громадянина України). Натомість , позивач за період з 1993 по 1995 роки не був зареєстрований, що унеможливлює надання такої довідки.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такий виданий 01.04.1996.

Відповідно до ордеру №5 серія А, виданого виконавчим комітетом Новороздільської міської ради від 29.06.2016, ОСОБА_1 надано на право зайняття однієї кімнати №1 жилою площею 22,2 кв.м. загальною площею 47,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_3 .

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, суд ,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання права на приватизацію задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова розглянути питання передачі у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування та ім`я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, , місце знаходження: вул.Батуринська,2 м.Львів.

Повний текст рішення складено 07.05.2024.

Суддя Друзюк М. М.