Справа № 526/1078/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.05.2024 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Тараненко Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; АТ "СГ"ТАС", місце знаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 65 про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; АТ "СГ"ТАС", місце знаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 65 про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди.

З позову вбачається, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Цивільний позов потерпілих задоволено частково та стягнуто з АТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на лікування в сумі 20910,78 грн. та моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 1045,54 грн.. Також, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто моральну шкоду в сумі 7000 грн. та на користь ОСОБА_1 3000 грн. та судові витрати. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.05.2022 року розглянуто апеляційні скарги прокурора та потерпілих та задоволено їх частково. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року в частині вирішення цивільного позову змінено і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а в частині не вирішення цивільного позову про стягнення з АТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_1 страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.11.2022 року позов ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з АТ «СГ«ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 суму страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди в розмірі 140719,77 грн.. Ухвалою суду від 27.12.2022 року заочне рішення скасовано.

05.10.2023 року матеріали цивільної справи передано до Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.10.2023 року справу передано на розгляд судді Должко С.Р..

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.10.2023 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; АТ "СГ"ТАС", місце знаходження: м.Київ, пр.Перемоги, 65 про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 01.03.2024 року призначено по справі судовий розгляд.

У судове засідання учасники справи: позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з`явилися, позовні вимоги підтримали та просив їх задовільнити, відповідач ОСОБА_3 з`явився, позовні вимоги про стягнення з АТ «СГ «ТАС» визнав, представник відповідача АТ «СГ «ТАС» не з`явився, належним чином повідомлений (а.с.103,116,131,169), не надав відзив на позовну заяву, будь-які клопотання чи заяви.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов"язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз"яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов"язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов"язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України, встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов"язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов"язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов"язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об"єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі докозам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що 19 квітня 2021 року близько 11 год. 10 хв. на автодорозі Т-17-05 «Лохвиця Гадяч Охтирка КПП «Велика Писарівка» збоку с. Велике в напрямку с. Веприк Миргородського району Полтавської області (територія бувшого Гадяцького) на транспортних засобах в попутному напрямку рухалися водій ОСОБА_3 на легковому автомобілі марки ЗАЗ моделі ТF698K із реєстраційним номером НОМЕР_1 та водій ОСОБА_4 на вантажному автомобілі марки КРАЗ моделі 65101 із реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Під час керування транспортним засобом, водій ОСОБА_3 , знаходячись близько за 2,5 км від с. Велике достеменно не впевнившись у безпечності маневру, на керованому транспортному засобі розпочав обгін автомобіля КРАЗ під керуванням ОСОБА_4 із виїздом на зустрічну смугу руху.

У цей же час по зустрічній смузі руху рухався водій ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки ОPEL моделі VECTRA В із реєстраційним номером НОМЕР_3 , в салоні якого на передньому сидінні перебувала пасажир ОСОБА_2 .

У зв`язку з неможливістю безпечно розминутися через малу відстань між собою, за вказаних обставин водії ОСОБА_3 та ОСОБА_1 застосували екстренне гальмування, проте уникнути дорожньо-транспортної пригоди не змогли: відбулося зіткнення керованих ними транспортних засобів у межах смуги руху в напрямку с. Велике.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОPEL моделі VECTRA В із реєстраційним номером НОМЕР_3 ОСОБА_2 через різке контактування з частинами салону даного транспортного засобу при зіткненні з автомобілем ЗАЗ моделі «ТF698K» із реєстраційним номером НОМЕР_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки, закритого багатоуламкового перелому правої ліктьової кістки, гематоми внутрішнє-бокової поверхні правого колінного суглобу. Відповідно до висновку експерта №84 від 29.04.2021 за результатами проведення судово-медичної експертизи в своїй сукупності такі тілесні ушкодження кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Цивільний позов потерпілих задоволено частково та стягнуто з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на лікування в сумі 20910,78 грн. та моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 1045,54 грн.. Також, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто моральну шкоду в сумі 7000 грн. та на користь ОСОБА_1 3000 грн. та судові витрати (а.с.37-41). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.05.2022 року розглянуто апеляційні скарги прокурора та потерпілих та задоволено їх частково. Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року в частині вирішення цивільного позову змінено і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а в частині не вирішення цивільного позову про стягнення з АТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_1 страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.42-46).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Потерпіла ОСОБА_2 та цивільний позивач ОСОБА_1 звернулися до Гадяцького районного суду Полтавської області із цивільним позовом у кримінальному провадженні (справа №526/1078/21) до обвинуваченого ОСОБА_3 та цивільного відповідача АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), у якому просили стягнути із АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) на користь ОСОБА_2 суму страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди в розмірі 110440 грн.; стягнути із АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) на користь ОСОБА_2 суму страхової виплати щодо компенсації моральної шкоди в рамках 5% від витрат на лікування в розмірі 1100 грн.; стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 100000 грн.; стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 100000 грн.; стягнути із АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду спричинену здоров`ю в розмірі 22200 грн..

В ході судового слідства судом був отриманий висновок експерта №СЕ-19/117-21/9921-АВ від 28.09.2021 про те, що ринкова вартість автомобіля Opel Vectra 2.0 16V зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 1998 року випуску, станом на 19.04.2021 становить 114150 (сто чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп.. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Opel Vectra 2.0 16V зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 1998 року випуску, станом на 19.04.2021 року становить 114150 (сто чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп..

Згідно полісу №АР/9316241 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів власник автомобіля ЗАЗ моделі «TF698K» із реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 застрахував цивільно-правову відповідальність у АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) із терміном дії з 11.12.2020 до 10.12.2021, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн. з нульовою франшизою.

Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.11.2022 року позов ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з АТ «СГ«ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 суму страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди в розмірі 140719,77 грн. (а.с.68-71). Ухвалою суду від 27.12.2022 року заочне рішення скасовано (а.с.75).

Нормою ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 8 цього ж Закону, страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правовідносини пов`язані з відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою врегульовані нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон№1961-IV).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 3 ст.988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 надав до суду висновок експерта №СЕ-19/117-21/9921-АВ від 28.09.2021 згідно якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля Opel Vectra 2.0 16V зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 1998 року випуску, станом на 19.04.2021 становить 114150 (сто чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп.. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Opel Vectra 2.0 16V зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 1998 року випуску, станом на 19.04.2021 року становить 114150 (сто чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп. (а.с.135-152).

Порядок відшкодування шкоди , пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону№ 1961-IV, який може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважаться фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищевикладене з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «Страхова група «ТАС» зобов`язано було здійснити виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 114150,00 грн., що встановлено висновком експерта №СЕ-19/117-21/9921-АВ від 28.09.2021 та не перевищує страхову суму згідно полісу №АР/9316241 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року визнано винним ОСОБА_3 у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, згідно якого ОСОБА_1 є цивільним позивачем в результаті вищезазначеної ДТП, вирок набрав законної сили. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення ДТП була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС», поліс страхування №АР/9316241 був діючим, а отже законом забезпечено право обвинуваченого не відшкодовувати вартість пошкодженого автомобіля, оскільки зазначений обов`язок покладено на страховика, в даному випадку АТ «Страхова група «ТАС». Однак, відповідач АТ «Страхова група «ТАС» не здійснив жодної виплати страхового відшкодування позивачу, крім цього в жодне судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, відзиву на позов чи будь-яких заперечень суду не надав, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди ОСОБА_1 ..

Що стосується збільшених позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення інфляційних нарахувань в порядку ст.625 ЦК України, то суд виходить з наступного:

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Прострочена сума страхового відшкодування становить 114150 грн. за період починаючи з травня 2021 по червень 2022 року, яку необхідно помножити на 123,276% (сукупний індекс інфляції), що становить 140719,77 грн., тобто інфляційні нарахування згідно ст. 625 ЦК України складають 26569,77 грн. (140719,77 грн. - 114150 грн.).

Враховуючи те, що страховик АТ «Страхова група «ТАС» прострочив виплату страхового відшкодування, беручи до уваги, що страховиком не здійснено необхідні дії щодо визначення розміру шкоди завданої у ДТП та виплати страхового відшкодування в повному обсязі, інфляційні втрати відповідно до вимог ст. 625 ЦК України є обґрунтованими, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань.

Одночасно, суд вказує, що одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність учасників судового процесу, змагальність та диспозитивність.

Отже, суд розглядає справи дотримуючись принципу верховенства права, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач жодного разу в судове засідання не прибув, правом надання відзиву на позов, як і особистих пояснень не скористався та нехтував обов`язком доказування. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на спростування доводів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. 625, 988, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19,30,81, 141, 210, 228-229, 258- 274, 279, 280-289,354, 430 ЦПК України ,ЗУ "Про судовий збір", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; АТ "СГ"ТАС", місце знаходження: м.Київ, пр.Перемоги, 65 про стягнення страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкоди задоволити.

Стягнути з АТ "СГ"ТАС", місце знаходження: м.Київ, пр.Перемоги, 65 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_1 суму страхової виплати щодо компенсації матеріальної шкодив розмірі 114150 ( сто сорок тисяч сімсот дев`ятнадцять) 00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26569 ( двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят девять) грн 77 коп., а всього в сумі 140719 грн. ( сто сорок тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 77 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Написано власноручно.

Повний текст рішення складено 17 травня 2024 року.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко