Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/658/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., перекладача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідачка перебували у незареєстрованому шлюбі, під час шлюбних відносин у сторін народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з самого народження проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні.

Позивач зазначає, що мати дитини не проживає з сім`єю, майже відразу після народження дитини вона її залишила на самостійне виховання позивача. Відповідачка своїх обов`язків по вихованню і утриманню доньки не виконує, розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, яка в свою чергу не проявляє до неї жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.

Відповідачка жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування позивача та їх спільної дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з матір"ю та участі матері у вихованні дитини.

Позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 .

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила такі задоволити з підстав наведених у позові.

Відповідачка проти обставин та вимог позову не заперечила, пояснила, що вона після народження другої дитини повернулась до свого першого чоловіка ОСОБА_6 , з яким проживає у с. Вербовець. Також з ними проживає і їх спільний син.

Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву та висновок.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що позивач ОСОБА_4 самостійно виховує доньку. У цьому йому допомагають сестра та батьки. ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, проживає з іншим чоловіком. ОСОБА_4 характеризують позитивно.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з самого народження проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні (а.с.5-10).

Судом встановлено, що мати дитини не проживає з сім`єю, майже відразу після народження дитини вона залишила її, своїх обов`язків по вихованню і утриманню доньки не виконує, розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, що не заперечено відповідачем, у зв"язку з чим з висновком органу опіки та піклування на підставі ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується, такий є необгрунтованим, суперечить інтересам дитини, матеріалам справи та встановленим у судовому обставинам.

Судом в процесі розгляду справи та дослідження доказів встановлено обставини - факти, як кожен окремо, так і в сукупності які можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність відповідального ставлення відповідачки до своїх материнських обов`язків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дітей буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дітей буде забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що відповідач як мати тривалий час ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з тим, що відповідачка свідомо тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, з метою захисту законних прав і інтересів малолітньої суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08.05.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк