Справа № 758/9748/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяви представника відповідача адвоката Костенка Вадима Павловича про відвід головуючого судді Гребенюка В.В. по цивільній справі № 758/9748/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року провадження у справі було зупинено до ухвалення рішення у цивільній справі № 758/10275/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання права власності.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року провадження у справі було поновлено у зв`язку із ухваленням Подільським районним судом міста Києва 11.03.2024 року Рішення по справі № 758/10275/21.

07.05.2024 року судом отримано заяву представника відповідача адвоката Костенка В.П., про відвід головуючого судді у даній справі. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року було задоволено заяву третьої особи про зупинення провадження в справі до ухвалення рішення у цивільній справі № 758/10275/21. року. Ухвалою суду від 19 квітня провадження у справі було поновлено, проте, станом на 19.04.2024 року Рішення від 11.03.2024 року ще не набрало законної сили, оскільки повний його текст було складено лише 21.04.2024. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які містять відомості про підстави для поновлення провадження, а отже, підстави були з`ясовані головуючим суддею у позапроцесуальний спосіб. Як вважає представник відповідача, зазначені обставини свідчать про те, що суддя Гребенюк В.В. не може гарантувати свою безсторонність у цій справі, є упередженим та необ`єктивним по відношенню до відповідача та сторони відповідача в цілому, а також, про його бажання швидше ухвалити рішення у даній справі на користь позивача.

Одночасно, 07.07.2024 року судом отримано іншу заяву представника відповідача адвоката Костенка В.П., про відвід головуючого судді у даній справі. У вказаній заяві представник відповідача повідомляє, що 13.03.2023 року ним було направлено адвокатський запит про надання відомостей з питання обрання Голови Подільського районного суду міста Києва у 2021 році. Оскільки відповідь на запит не було ним отримано, представник відповідача вважає, що суддя Гребенюк В.В. не може гарантувати свою безсторонність у цій справі і є упередженим по відношенню до представника відповідача.

Частиною 1 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно ч. 2 до ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 3 ст. 40 ЦПК України).

У відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про відвід, зазначає наступне.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року провадження у справі було зупинено до ухвалення рішення у цивільній справі № 758/10275/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання права власності.

Враховуючи тривалий період розгляду справи № 758/9748/20, а також відсутність будь-яких повідомлень від учасників справи щодо стану розгляду справи № 758/10275/21, судом самостійно здійснювалось відстеження розгляду даної справи за допомогою відкритих джерел, що здійснюється суддею регулярно за всіма справами, зупиненими з аналогічних підстав. Так, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом було встановлено, що Рішення по справі № 758/10275/21 було ухвалено 11.03.2024 року. З огляду на те, що Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року провадження у справі було зупинено саме до ухвалення рішення (а не набрання законної сили), 19 квітня 2024 року суд своєю Ухвалою поновив провадження у справі № 758/9748/20.

Щодо наступної заяви представника позивача про відвід головуючого судді, то суд не вбачає зв`язку між адвокатським запитом з питання обрання голови суду в 2021 році та розглядом цивільної справи № 758/9748/20 у 2024 році, а відтак, не вбачає і підстав для відводу головуючого судді у даній справі з цих підстав.

За змістом ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Водночас, представник позивача, заявляючи про обставини, які викликають у неї сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді, не підтверджує їх будь-якими доказами.

Відповідно до частини 1 ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України, рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму Рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Так, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони нескасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 1 Кодексу суддівської етики установлено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Відповідно до статті 3 цього Кодексу, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Згідно зі статтею 8 Кодексу суддівської етики, суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктом 50 Висновку № 3 (2002) КРЄС, кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків та в особистому житті; вони повинні виконувати свої обов`язки, не допускаючи проявів фаворитизму або дійсної чи видимої упередженості; судді повинні приймати свої рішення з урахуванням усіх моментів, важливих для застосування відповідних юридичних норм, та без урахування усіх питань, що не стосуються суті справи; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності.

При розгляді даної справи головуючим суддею не допускались порушення чи зловживання, які б могли свідчити про його упередженість, очевидність майбутнього судового рішення або рішень з процесуальних питань у справі № 758/9748/20, а заявником не обґрунтовані будь-які інші підстави для відводу судді, передбачені ст. 36 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що раніше стороною відповідача у даній справі тричі подавались заяви про відвід головуючому судді Гребенюку В.В., за результатами розгляду яких відвід кожного разу визнавався судом необґрунтованим.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід, оскільки в заяві відсутні докази існування обставин, передбачених статтею 36 ЦПК України в якості підстав для відводу судді.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду раніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання, зазначена заява про відвід судді підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі зупиненню до вирішення питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 252, 253, 259 - 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяви представника відповідача адвоката Костенка Вадима Павловича про відвід головуючого судді Гребенюка В.В. по цивільній справі № 758/9748/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя - визнати необґрунтованими;

Передати заяви для вирішення відводу у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України;

Провадження у справі - зупинити до вирішення заяви про відвід головуючого;

Копію ухвали надати сторонам;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гребенюк