Провадження № 2/202/1950/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

представника позивача адвоката Голуба О.Ю.,

представника відповідачів адвоката Мисечко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 , Краматорського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного підприємства «СЕТАМ», про скасування реєстрації та поновлення права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивачу на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Під час здійснення виконавчого провадження вказана квартира була продана з прилюдних торгів ОСОБА_3 .. Разом з тим, в подальшому Рішенням суду результати прилюдних торгів були визнані недійсними.

З урахуванням наведеного, Позивач просила скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , зареєстроване 26.02.2021 року приватним нотаріусом Задорожнім Д.В. (підстава для внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям реєстру), індексний номер :56837524 від 26.02.2021 року, підстава для державної реєстрації: Свідоцтво, серія та номер: 373, видане 26.02.2021 року приватним нотаріусом Задорожнім Д.В. Номер запису про право власності 40756084) з закриттям відповідного реєстру права власності за ОСОБА_3 .. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 24 січня 2022 року відкрито провадження по справі. Судове рішення за результатом розгляду справи не ухвалено.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 747/0/15/23 від 25.07.2023 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області" було змінено з 7 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська продовжує розгляд справ які надійшли до 6 серпня 2023 року включно, у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

22 листопада 2023 року цивільна справа № 234/17745/21 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 року, для її розгляду цивільної справи, визначено суддю Мачуського О.М..

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

02.02.2024 року представником Позивача адвокатом Голубом О.Ю. було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просили витребувати на користь позивача від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Інші позовні вимоги просили залишити без розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 р. позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Державного підприємства «СЕТАМ» - залишено без розгляду. Залучено до участі у справі № 234/17745/21 в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

06.03.2024 року представник відповідачів адвокат Мисечко К.О. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що ОСОБА_3 не заперечує, що 13.01.2021 відбулися електронні торги з реалізації наступного майна: двокімнатна квартира, загальною площею 53,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 . 26 лютого 2021 року право приватної власності на спірну двокімнатну квартиру за вищезазначеною адресою зареєстровано за ОСОБА_3 , який 25.03.2023 року подарував її ОСОБА_2 ..

ОСОБА_3 не був обізнаний про наявність вищевказаного судового рішення та наявності позову до нього про скасування реєстрації. Крім того, судовим рішенням в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 відмовлено. Тобто, перереєстрація права власності та договір дарування відбулися на законних підставах, на даний час ОСОБА_3 не є власником житла, а тому є неналежним відповідачем по даної справі.

Будучи добросовісним набувачем, право на реєстрацію квартири якого було судом не скасовано, ОСОБА_4 подарував спірну квартиру ОСОБА_2 , який також є добросовісним набувачем, тому що жодних обмежень щодо укладення договору дарування не було.

Витребування майна від добросовісного набувача є недопустимим, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2024 р. було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Голуб О.Ю. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що належну Позивачу квартиру було продано без її відома на прилюдних торгах ОСОБА_3 .. В подальшому рішенням суду вказані торги були визнані недійсними. Разом з тим, без достатніх правових підстав ОСОБА_3 подарував спірну квартиру ОСОБА_2 .. Враховуючи відсутність правових підстав для володіння спірною квартирою у відповідачів, позивач просить витребувати її на свою користь.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Мисечко К.В. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_3 купив спірну квартиру на прилюдних торгах відповідно до закону. В подальшому він, як власник, подарував її ОСОБА_2 .. На теперішній час ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, а вимоги до ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки він є добросовісним набувачем.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_2 ) належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування ВКВ №101978 від 02.11.2007 року вчиненому в Першій Краматорській ДНК р/№2-9273 та зареєстровано в Краматорському міському БТІ 07.11.2007 року реєстраційний номер 14604480.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 13.01.2021 року за №521555 Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України вищевказана квартира була продана ОСОБА_3 , як переможцю торгів.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира по АДРЕСА_2 перереєстрована 26.02.2021 року на ОСОБА_3 приватним нотаріусом Задорожнім Д.В. (підстава для внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям реєстру), індексний номер: 56837524 від 26.02.2021 року, підстава для державної реєстрації: Свідоцтво, серія та номер: 373, видане 26.02.2021 року приватним нотаріусом Задорожнім Д.В. Номер запису про право власності 40756084.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 вересня 2021 року по справі №234/5181/21 визнано неправомірними дії Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 право користування якою має малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота : 460196), що відбулись 13.01.2021 року результати якого оформлені протоколом №521555 ДП «СЕТАМ».

25.03.2023 року відповідач ОСОБА_3 подарував придбану ним за результатами торгів квартиру за адресою АДРЕСА_2 , новому власнику - ОСОБА_2 .

Підставою державної реєстрації став договір дарування, серія та номер: 2-492, виданий 25.03.2023 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою Донецької області, державний нотаріус ОСОБА_6 (підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 359874123).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до змісту ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 вересня 2021 року по справі №234/5181/21 визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота: 460196), що відбулись 13.01.2021 року, підстави набуття за ОСОБА_3 , права власності на дану квартиру, також визнано недійсними (скасовано).

На час розгляду справи власником спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі спростування презумпції правомірності договору (в даному випадку, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, не можуть здійснюватись та породжувати будь-які правові наслідки.

Таким чином, ухвалення судом рішення про визнання недійсними електронних торгів в результаті яких ОСОБА_3 набув право власності на спірне майно, усуває презумпцію правомірності укладеного в подальшому договору дарування цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

З урахуванням Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 вересня 2021 року по справі №234/5181/21 правова підстава володіння ОСОБА_3 спірною квартирою відпала з 11.11.2021 р..

Відповідач ОСОБА_2 одержав спірне нерухоме майно 25.03.2023 р. за безвідплатним договором - договором дарування, тобто в той час, коли у ОСОБА_3 не було правових підстав для відчуження спірного майна.

Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Отже, в разі безвідплатного набуття майна в особи, яка не мала права його відчужувати, власник на підставі статті 387 ЦК України має право витребувати його від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від добросовісності останньої.

При цьому захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України

Вказана позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2024 року справа № 520/8065/19.

За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна.

Водночас, як встановлено рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29.09.2021 року, яким визнано недійсним проведення електронних торгів з продажу спірної квартири, позивач не була обізнана про їх проведення.

Таким чином, спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, а тому він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо витребування спірної квартири від ОСОБА_2 як останнього набувача.

Суд зазначає, що такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав позивача та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

В той же час, оскільки на момент визначення позовних вимог та розгляду даної справи, ОСОБА_3 не є володільцем спірного майна, вимоги про витребування такого майна з його незаконного володіння, суперечать вимогам ЦПК України, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартири АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Повне рішення складено 17 травня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський