Справа № 473/4009/23
РІШЕННЯ

іменем України

"06" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Ротар М.М.

за участю секретаря Ніколаєнко Г.О.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Дементьєвої Ю.С.

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Лукіянчина І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартсоті частки сумісного майна,

встановив

в серпні 2023 року, звернувшись до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що 10.11.2010 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що було зроблено відповідний актовий запис під № 257. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2021 року шлюб між ними було розірвано.

За час спільного проживання в шлюбі сторонами за спільні кошти подружжя 07.05.2018 року було придбано рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Даний транспортний засіб був зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_2 .

З липня 2024 року сторони почали проживати окремо.

В березні 2023 року позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 , ще в період шлюбу, але вже під час окремого проживання, в вересні 2021 року відчужив транспортний засіб без її згоди та відома.

Оскільки вони не можуть прийти до згоди, щодо відшкодування їй половини вартості транспортного засобу придбаного сторонами під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ., що становить 187200 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

23 серпня 2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивачем безпідставно зазначена вартість автомобіля 374400 грн. В зв`язку з цим ним була проведена оцінка автомобіля та визначена його вартість і частка позивача становить 114185,45 грн., яку він визнає. Однак заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони є завищеними.

19 вересня 2023 року відповідачем надано до суду зустрічний позов, в якому відповідач ОСОБА_2 , зазначає, що ними у шлюбі був придбаний ще один автомобіль Geely MK Cross 2013 року випуску, який був зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 . Вказаний автомобіль був відчужений нею під час перебування сторін у шлюбі. Вартість вказаного автомобіля становить 144085,80 грн. та часка, яку він просить стягнути з позивача дорівнює 72042,90 грн. Крім цього просив стягнути судові витрати в сумі 9173,60 грн.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року зустрічний позов був прийняти до спільного розгляду с первісним позовом. Та справа призначена до підготовчого засідання за правилами загального прозовного провадження.

06 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позивач заперечувала проти задоволення зустрічного позову, оскільки автомобіль Geely MK Cross 2013 року випуску був відчужений сторонами під час перебування в шлюбі зі згоди та відома відповідача. При цьому заперечувала також проти його вартості, осільки вважала її завищеною. Також заперечувала проти відшкодування судових витрат, вважаючи їх також завищеними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача зменшила позовні вимоги, просила стягнути грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на легковий автомобіль марки «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 в розмірір 148 525 грн. та судові витрати. Проти задовлення зустрічного позову заперечувала.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач позовні вимоги визнали частково в розмірі грошової компенсації 114185,45 грн. з урахуванням довідки про вартість автомобіля. Зустрічний позов підтримали та просили стягнути з позивача грошову компенсацію в розмірі 72042,90 грн. Судові витрати просили стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст. 65 СК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Частинами 1, 2 статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постанові ВП ВС від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 вказано, що у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Згідно постанови КЦС ВС від 13.12.2023 у справі № 501/484/22, факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого з подружжя частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією рішення суду по справі № 473/3055/21.

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №4844 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області автомобіль «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 було перереєстровано на громадянку ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2021 року. Вказаний автомобіль був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.05.2018 року.

Відповідно до наданого відзиву, відповідачем не заперечується, що вказаний автомобіль був відчужений ним під час шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , однак без її згоди та відома.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_4 від 19.10.2023 року № 2 вартість транспортного засобу «Geely Emgrand 7» 2018 року випуску становить 297 050 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник погодилися з вартістю транспортного засобу, яка була визначена ФОП і зв`язку з цим просили стягнути грошову компенсацію вартості частки автомобіля, яка становить 148 525 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини та надані стронами докази, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що під час шлюбу сторони набули у власність автомобіль Geely MK Cross 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 д.н.з. НОМЕР_5 , який був зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19. 06.2019 року.

07.05.2021 року транспортний засіб було перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу укладеного в ТСЦ. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Територіального сервісного центру МВС №4844 від 28.09.2023 року за №31/1571/14/4.

Заперечуючи проти зустрічного позову, позивачка ОСОБА_1 вказувала на те, що на момент відчуження вказаного транспортного засобу вони з відповідачем ОСОБА_2 проживали разом як подружжя і відчуження вказаного транспортного засобу відбулося з відома та згоди відповідача ОСОБА_2 .

Однак в судовому засіданні була досліджена цивільна справа №473/3055/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу вказувала, що вони з відповідачем ОСОБА_2 з квітня 2021 року припинили шлюбні відносини.

Тому оскільки автомобіль Geely MK Cross 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 д.н.з. НОМЕР_5 , позивач ОСОБА_1 відчужила в період шлюбу, але вже під час окремого проживання, без згоди та відома іншого подружжя відповідача ОСОБА_2 , то відповідач має право на грошову компенсацію частки вартості транспортного засобу.

Відповідно до довідки ФОП « ОСОБА_4 » №2 від 19.10.2023 року вартість транспортного засобу Geely MK Cross 2013 року випуску становить 146240 грн. Грошова компенсація частки автомобіля, становить 73120 грн.

Отже оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі та з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація частки вартості автомобіля «Geely Emgrand 7» 2018 року випуску в розмірі 148 525 грн., в свою чергу позовні вимоги за зустрічним позовом також задоволенні у повному обсязі та з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація частки вартості автомобіля Geely MK Cross 2013 року випуску в розмірір 73120 грн., то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 75 405 грн., що становить різницю між компенсацією, що стягується на користь позивача ОСОБА_1 та компенсацією, що стгується на користь відповідача ОСОБА_2 (148525 грн. 73120 грн.= 75405 грн.)

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. Так позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 1872 грн. відповідно до квитанції №171283546.

В свою чергу відповідачем ОСОБА_2 при зверненні до суду з зустрічним позовом був сплачений судовий збір 1073,32 грн.

Оскільки позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування судового збору і свою чергу відповідач ОСОБА_2 має право на відшкодування судового збору, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 різницю сплаченого нею судового збору в розмірі 798,40 гривень (1872 грн.-1073,32грн.= 798,40 грн.)

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Враховуючи складність справи та обсяг поданих представником позивача та представником відповідача доказів, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. є справедливим та компенсує позивачу та відповідачу витрати на правову допомогу.

В такому випадку відсутня необхідність компенсації витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони.

На підставі наведеного, ст.ст.60,61,65,69-71 СК України та, керуючись ст.ст.12,76,78,81,137,141,263 - 265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартсоті частки сумісного майна, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу марки GEELY Emgrand 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що становить 75 405 (сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 798,40 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2024 року.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ротар М.М.