Провадження № 4-с/752/15/24
У Х В А Л А

28 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання - Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - боржник ОСОБА_2 , суд -

В С Т А Н О В И В:

заявник звернулася до суду зі скаргою і просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом №752/10352/14-ц, виданим Голосіївським районним судом м.Києва 23.02.2016 року.

Посилається на те, що 05.04.2018 року старшим державним виконавцем Голосіївського РДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцою Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 752/10352/14-ц виданий Голосіївським районним судом м. Києва 23.02.2016 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року згідно з яким зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частиною земельної ділянки, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2014 не виконано, а саме самовільні забудови на її ділянці та високий паркан не дають змоги заявниці користуватися її спадком.

Ухвалою від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті встановив наступні правовідносини

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2014 року зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частиною земельної ділянки.

Ухвалою від 31.03.2016 року поновлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих Голосіївським районним судом м. Києва 23.02.2016 року у цивільній справі № 752/10352/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні.

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського РДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 752/10352/14-ц виданий Голосіївським районним судом м. Києва 23.02.2016 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди, виконавче провадження НОМЕР_1 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, за наявності документального підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець керуючись пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчує виконавче провадження, про що виносить відповідну постанову.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Обґрунтовуючи вимоги скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що рішення суду не було виконано, а саме: самовільні забудови на її ділянці і високий паркан залишилися і не дають скаржниці можливості користуватися її майном, в той же час, державним виконавцем було закрито виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи зазначені вище норми права, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 18, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - боржник ОСОБА_2 , задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимівни від 05.04.2018 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 752/10352/14-ц виданого Голосіївським районним судом м. Києва 23.02.2016 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року згідно з яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частиною земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

Суддя: Плахотнюк К.Г.