Справа № 1423/2327/2012 Головуюча у 1-й інстанції Шолох Л. М.
Провадження №22ц/812/647/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем: Андрієнко Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

поданою від його імені адвокаткою Лугвеневою Ларисою Сергіївною,

на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2024 року постановлену під головуванням судді Шолох Л. М. у приміщенні суду в місті Миколаєві зі складенням повного тексту, по справі

за заявою

ОСОБА_1

про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення, ухваленого

за позовом

Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит»,

правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Гефест»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено, ухвалено про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 286 647 грн 42 коп. кредитної заборгованості, з яких: 284 647 грн 42 коп. прострочених відсотків та 2 000 грн пені. Розподілено судові витрати.

2 лютого 2013 року заочне рішення набрало законної сили та за зверненням представника банка 29 листопада 2013 року у справі видані виконавчі листи.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2020 року проведено заміну стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у виконавчому провадженні, заведеного з приводу примусового стягнення боргу з відповідача ОСОБА_1 , на його правонаступника ТОВ «Гефест».

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представниця ОСОБА_3 , звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2023 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представниця ОСОБА_3 , оскаржив вищевказане рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 січня 2024 року замінено позивача ПАТ «Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «Гефест».

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року без змін.

8 лютого 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представниця ОСОБА_3 , звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року, яку обґрунтовував тим, що згідно отриманого ним висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-23/13910-ПЧ від 4 серпня 2023 року, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «за поручителя» договору поруки №01-94-07/МБ від 26 червня 2007 року виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою з наслідуванням підписів останнього.

Проведення експертизи на його замовлення та отримання ним висновку експертного дослідження, яким було встановлено, що він не підписував договір поруки, є підставою для відмови у стягненні з нього у солідарному порядку з боржницею кредитної заборгованості. Між тим, під час перегляду заочного рішення в суді апеляційної інстанції йому відмовлено в задоволенні клопотання про долучення висновку експертного дослідження до матеріалів справи, про що він дізнався під час ухвалення постанови суду від 23 січня 2024 року. За такого просив поновити йому строк для звернення з такою заявою та у зв`язку з нововиявленими обставинами, які встановлені на підставі експертного дослідження скасувати заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення - відмовлено. У відкритті провадження про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що строк на звернення ОСОБА_1 з такою заявою не підлягає поновленню, виходячи з того, що про обставину не підписання ним договору поруки йому було відомо ще у 2012 році зі справи 2-4-138/10, однак з цією заявою відповідач звернувся лише у лютому 2024 року, тобто через 11 років.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 , від імені якого діє представниця ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У скарзі зазначив, що висновком експертного дослідження встановлено, що договір поруки підписано від його імені іншою особою, який він отримав лише 4 серпня 2023 року з тої причини, що банком тривалий час не надавались оригінали документів. Тому зазначені обставини йому не були і не могли бути відомі під час постановлення заочного рішення у січні 2013 року.

Під час перегляду судового рішення в апеляційному порядку йому було відмовлено в долученні висновку експертизи до матеріалів справи, але про ці обставини він дізнався з постанови суду, яка була ухвалена 23 січня 2024 року, і тому заочне рішення, про перегляд якого він просить набрало законної сили саме з цієї дати, внаслідок чого строк, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 424 ЦПК України не може бути застосований. Відмовляючи у відкритті провадження, суд не зазначив положення статті 186 ЦПК України, як підставу для прийняття такого процесуального рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 423 та пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Під такими обставинами належить розуміти факти, а не нові або старі докази щодо обставин, які з`ясовувалися судом при вирішенні справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно пункту 1 частини 1статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, що набрало законної сили.

Статтею 289 ЦПК України визначено, що заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

За матеріалами справи встановлено, що заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року переглянуте в апеляційному порядку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та залишено в силі на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

Тому в розумінні положень статті 289 ЦПК України та частини 2 статті 423 і пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, право на перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами у відповідача ОСОБА_1 виникло лише з моменту набрання ним законної сили, тобто з 23 січня 2024 року.

Заява про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 січня 2013 року, яке набрало законної сили 23 січня 2024 року, після його апеляційного перегляду, подана ОСОБА_1 8 лютого 2024 року, тобто до спливу місячного строку з моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Тому в незалежності від того, коли саме ОСОБА_1 стало відомо про існування істотних обставин для справи, право на перегляд такого судового рішення за нововиявленими обставинами виникло у нього лише після набрання ним законної сили.

За наведеного у суду першої інстанції не було підстав для вирішення питання про поновлення строку з відмовою у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, процесуальна дія якого ним помилкового пов`язана з частиною 3 статті 424 ЦПК України.

Отже, в апеляційній скарзі наведено доводи, що ґрунтуються на правильному розумінні процедури перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, які є підставою для скасування ухвали суду, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у відповідності до положень статті 379 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені представницею ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Серебрякова