Справа № 301/876/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Зарічанська сільська рада, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5095 га, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , який заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_3 є його діти сторони по справі. Відповідач відмовився від спадщини на користь своєї сестри та дочки спадкодавця позивачки ОСОБА_4 Н Позивачка спадщину прийняла, оскільки на день відкриття спадщини фактично проживала разом із спадкодавцем.

До складу спадщини входять: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , та земельні ділянки загальною площею 0,5095 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1105 га) та для ведення особистого селянського господарства (ділянка № НОМЕР_2 площею 0,399 га), які розташовані на території АДРЕСА_1 , урочище «За малим мостом» та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №020592 від 07.04.2002 року належали ОСОБА_2 .

Позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки жтиловий будинок не зареєстрований та відсутні на нього правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено.

Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Зарічанську сільську раду, справу призначено на підготовче засідання.

Ухвалою Іршавського райсуду від 11.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлені, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.50).

Представник Зарічанської сільської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі, відзиву на позов чи заперечень проти задоволення позову не подав (а.с.46).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстрований (а.с. 60).

Згідно виписки з погосподарської книги Зарічанської сільради за 2016-2023 роки, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 (а.с.12). Житловий будинок збудований у 1983 році на земельній ділянці, що надана для забудови площею 0,04 га. За будинком також зареєстрована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,56 га. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.54-59). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 23.04.2024 року, вартість будинку становить 83069 грн., а вартість земельної ділянки загальною площею 0,5095 га 28375 грн. (а.с.53).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №020592 від 07.04.2002 року, ОСОБА_2 належали на праві власності земельні ділянки загальною площею 0,5095 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1105 га) та для ведення особистого селянського господарства (ділянка № НОМЕР_2 площею 0,399 га), які розташовані на території АДРЕСА_1 , урочище «За малим мостом» (а.с. 13-14).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.01.2017 року (а.с.4). Заповіту ОСОБА_5 не залишав.

Спакоємцями за законом першої черги за ОСОБА_2 є його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони по справі (а.с.8,9,10). Відповідач ОСОБА_2 відмовився від спадщини на користь своєї сестри позивачки ОСОБА_1 . Відмова спадкоємця від спадщини не суперечить закону, не порушує права та законні інтеерси інших осіб. Позивачка прийняла спадщину, оскільки на день відкриття спадщини фактично проживала разом із спадкодавцем.

До складу спадщини входять: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 ; земельні ділянки загальною площею 0,5095 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку (ділянка АДРЕСА_2 площею 0,1105 га) та для ведення особистого селянського господарства (ділянка № НОМЕР_2 площею 0,399 га), які розташовані на території АДРЕСА_1 , урочище «За малим мостом», згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №020592 від 07.04.2002 року.

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за ОСОБА_2 спадкоємець не оформляла. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дана позиція суду відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2021 року по справі №609/1231/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачено, а будинок не зареєстрований і на нього відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.Зарічанська сільська рада Хустського району (раніше Іршавського району), на території якої розташоване нерухоме майно, не заперечувала проти задоволенняпозову.

Нерухоме майно розташовано на території Зарічанської сільської ради Хустського району (раніше Іршавського району).

Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Оскільки згідно погосподарської книги села власником житлового будинку був ОСОБА_5 , згідно державного акту він був і власником земельних ділянок, а позивачка є його спадкоємцем, що прийняла спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268 ч.3, 1274 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 263-264 ЦПК України

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.

Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельні ділянки загальною площею 0,5095 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1105 га) та для ведення особистого селянського господарства (ділянка № НОМЕР_2 площею 0,399 га), які розташовані на території АДРЕСА_1 , урочище «За малим мостом» та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №020592 від 07.04.2002 року належали ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08 травня 2024 року.

Головуюча: М. О. Пітерських