ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Харківводоканал»

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 листопада 2023 року, постановлене суддею Блажко І.О.,

у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

17.12.2021 КП «Харківводоканал» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є споживачами послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, виконуючи вимоги чинного законодавства України, надавав відповідачам послуги в повному обсязі на підставі тарифів, установлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п.20-21 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення» від 05.07.2019 №630. При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 №256 (зі змінами); із 01.01.2017 згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водопостачання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901.

Однак, відповідачі не здійснювали своєчасної оплати одержаних послуг, унаслідок чого утворилась заборгованість заявлена позивачем до стягнення з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 37 964,53 грн., із них: за послугу з централізованого водопостачання за період із 01.04.2004 по 31.10.2021 19 426,43 грн.; за послуги з централізованого водовідведення за період із 01.12.2013 по 31.10.2021 14 574,20 грн.; інфляційні витрати 2 871,56 грн.; 3% річних від простроченої суми 1 092,34 грн. Судові витрати, понесені товариством при подачі позову, просить компенсувати за рахунок відповідачів.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07.11.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання таз центрального водовідведення у розмірі 34 000,63 грн. та судовий збір у рівних частинах з кожного по 756,67 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

При постановленні рішення, районний суд виходив із підстав доведеності неналежного виконання відповідачами зобов`язання з оплати послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. У стягненні нарахувань у порядку статті 625 ЦК України відмовлено, оскільки у період воєнного стану в Україні їх нарахування та стягнення забороняється.

Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову, та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що 3% річних та інфляційні втрати були нараховані до періоду дії воєнного стану, а саме з листопада 2018 року по жовтень 2021 року, тобто за період, на який не розповсюджується дія постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022, положення якої застосовуються із 24.02.2022.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається Полтавським апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є споживачами послуг із централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплата за які здійснюється за абонентським о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунку КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання таз централізованого водовідведення становить 37 964,53 грн., із них: за послугу з централізованого водопостачання за період із 01.04.2004 по 31.10.2021 19 426,43 грн.; за послуги з централізованого водовідведення за період із 01.12.2013 по 31.10.2021 14 574,20 грн.; інфляційні витрати 2 871,56 грн.; 3% річних від простроченої суми 1 092,34 грн./а.с.3-15/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд першої інстанції виходив із того, що на території України введено воєнний стан, який триває із 24 лютого 2022 року та взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою забороняється нарахування та стягнення неустойки (3% річних, інфляційних втрат, штрафів) при несвоєчасному, неповному внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із нормою частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи убачається, що на суму заборгованості за спожиті послуги нараховувалися інфляційні витрати та 3% річних за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 у розмірах 2 871,56 грн. (інфляційні витрати) та 1 092,34 грн. (3% річних від простроченої суми 1 092,34 грн./а.с.5-15/

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався і на даний час.

Посилаючись на указану постанову та зазначаючи, що вона застосовується з 24 лютого 2022 року, суд першої інстанції залишив поза увагою, що 3% річних та інфляційні витрати були нараховані підприємством до 23.02.2022, тобто за період, на який не розповсюджується дія Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022, положення якої застосовуються із 24 лютого 2022 року.

За вказаних обставин вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, наданий ним розрахунок 3% річних та інфляційних витрат є правильним, належність такого доказу не спростована відповідачами, як споживачами послуг.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат підлягають задоволенню, а рішення районного суду в цій частині скасуванню, із ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи убачається, що при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а при подачі апеляційної скарги заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по суті.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 січня 2024 року відстрочено сплату судового збору КП «Харківводоканал» до ухвалення рішення. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі по 1 135,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних витрат- скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат - задовольнити.

Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 інфляційні витрати у розмірі 2 871,56 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 092,34 грн., а всього 3 963,90 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави по 1 135,00 грн. судового збору з кожного.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак