печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

за участі секретаря судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Позивача подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтовувалась тим, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 52 021 909,10 грн (21 781 813,00 (сума боргу), 9 470 988,21 (інфляційне збільшення), 20 769 107,89 (штрафні санкції)) та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . У позивача є достатні підстави вважати, що відповідач у справі може вживати заходів для відчуження об`єкту нерухомості, які зареєстровані за нею, щоб в подальшому ускладнити виконання рішення суду. Враховуючи, те що за ОСОБА_2 зареєстрований лише один об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Обґрунтування заяви про забезпечення позову зводяться до того, що у позивача є достатні підстави вважати, що відповідач у справі може вживати заходів для відчуження об`єкту нерухомості, які зареєстровані за нею, щоб в подальшому ускладнити виконання рішення суду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На переконання суду, відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення заборгованості з останньої на користь позивача, а відтак приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк