Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9755/23
Номер провадження2/711/79/24
РІШЕННЯ
27 лютого 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
представника відповідача - адвоката: Скіць С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 січня 2021 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПП «Агророзвиток» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ 163535, згідно умов даного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Mitsubishi Outlender» д.н.з. НОМЕР_1 .
16 лютого 2021 року у м. Черкаси відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mitsubishi Outlender» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 .
На місці ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно даного повідомлення, ОСОБА_1 визнав свою вину у вчинені ДТП.
Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Mitsubishi Outlender» д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у позивача.
16 лютого 2021 року ОСОБА_3 водій транспортного засобу «Mitsubishi Outlender» д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто Каско № АМ. 163535.
Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент ДТ, цивільно0правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ у ТОВ «СК`Гардіан».
Позивач звернувся до ТОВ «СК «Гардіан» з Вимогою в порядку суброгації № 20/2022 від 07.02.2022 року.
Вказують, що 21 червня 2023 року на адресу відповідача була направлена претензія щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, вих. № 2080442 від 21.06.2023 року.
Однак, жодних дій спрямованих не врегулювання даного питання в досудовому порядку з боку відповідача здійснено не було. Станом на дату подання позову сума страхового відшкодування відповідачем не погашена.
28 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
Представник позивача адвокат Горячев А.В. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечують.
Адвокат Скіць С.М., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення позову, з підстав викладених у Відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що після винесення рішення ним протягом 5 днів буле подано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.
Суд, заслухавши думку адвоката Скіць С.М.,, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16.02.2021 року, 16.02.2021 з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Skoda» д.р.н. НОМЕР_3 , трапилося ДТП у м. Черкаси, в результаті чого було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .
Відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 163535, транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 станом на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК "ПЗУ Україна".
Таким чином, після сплати страховиком потерпілої особи страхового відшкодування в деліктних правовідносинах, які виникли 16.02.2021, відбулась заміна кредитора з ОСОБА_3 на ПрАТ СК "ПЗУ Україна". Внаслідок цього, ПрАТ СК "ПЗУ Україна" набуло право вимоги до винної особи (боржника) у деліктному зобов`язанні.
Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Полісу № АР/1152867 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Skoda» д.р.н. НОМЕР_4 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР/1152867 у ТДВ «СК «ГАРДІАН», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 130 000 грн.
Тобто, вимога ПрАТ СК "ПЗУ Україна", заявлена в порядку суброгації до ТДВ «СК «Гардіан» задоволена не повністю, а саме на суму 11 668,24 грн.
Тобто, знос деталей відсутній.
Отже, щодо замінених деталей пошкодженого в ДТП транспортного засобу не застосовувався коефіцієнт фізичного зносу, оскільки станом на момент ДТП пошкоджений транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 був в експлуатації три роки, тобто менше ніж 7 років. Якщо легковий транспортний засіб (крім тих що вироблені у країнах СНД) був в експлуатації менше 7 років, то до такого ТЗ коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.
Як вбачається з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів Серії АМ № 163535, укладеного між ПрАТ СК ПЗУ Україна та ПП Агророзвиток, дата випуску пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 - 2018 рік.
Отже, станом на день виникнення дорожньо транспортної пригоди, а саме 16.02.2021, застрахований транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 був в експлуатації три роки, тобто менше ніж 7 років.
Отже, так як коефіцієнт фізичного зносу на деталі, використані для відновлення пошкодженого ТЗ «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 , дорівнював 0, тому ТДВ «СК «Гардіан» як страховик винної особи повинен був задовольнити заявлені в порядку суброгації вимоги ПрАТ СК "ПЗУ Україна" як страховика потерпілої особи, який сплатив страхове відшкодування, у повному обсязі.
На думку суду, законних підстав для зменшення страхового відшкодування у ТДВ СК Гардіан не було.
В даному випадку обов`язок зі сплати 11 668,24 грн., покладений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме на страховика винної особи - ТДВ «СК «Гардіан», оскільки, вказана сума знаходиться в межах страхових лімітів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Відповідно до ч. 2 ст 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічна правова позиція зазначена в Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Вдповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Судом встановлено, що ПАТ «СК «ПЗУ України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявлено.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.02.2024 5 передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (суброгація). При цьому, при суброгації деліктне зобов`язання не вважається припиненим і зберігається до повного виконання з відшкодування шкоди боржником (винною особою або його страховиком).
За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.
Необхідність застосовувати коефіцієнт зносу передбачена статтею 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон про ОСЦПВ), яка регламентує, що: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством /…/.
Порядок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу передбачений у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджено Мін`юстом 24.11.2003 р. № 142/5/2092), у пунктах 7.36 - 7.38. якого зазначено: Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.02.2024 6 7.36. Ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: де, ССЗ - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн; Цс - ціна нової складової частини, грн; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу. 7.37. Коефіцієнт фізичного зносу ЕЗ розраховується за формулою 7.38. Значення ЕЗ приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; /…/.
Тобто, якщо легковий транспортний засіб (крім тих що вироблені у країнах СНД) був в експлуатації менше 7 років, то до такого ТЗ коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.
Пошкоджений у ДТП транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 - 2018 року випуску (відповідно до п. 5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 163535, укладеного між ПрАТ СК ПЗУ Україна та ПП Агророзвиток щодо застрахованого ТЗ: «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 та копія якого додана позивачем до позову).
В судовому засіданні встановлено, що станом на день виникнення дорожньотранспортної пригоди 16.02.2021 застрахований транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 був в експлуатації три роки, тобто менше ніж 7 років.
Отже, так як коефіцієнт фізичного зносу на деталі, використані для відновлення пошкодженого ТЗ «Mitsubishi Outlander» д.р.н. НОМЕР_1 , дорівнював 0, тому ТДВ «СК «Гардіан» як страховик винної особи повинен був задовольнити заявлені в порядку суброгації вимоги ПрАТ СК "ПЗУ Україна" як страховика потерпілої особи, який сплатив страхове відшкодування, у повному обсязі.
В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ШКОДА д.н.з НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», ліміт відповідальності 130 000 грн. ПрАТ СК "ПЗУ Україна" здійснило потерпілій особі виплату страхового відшкодування в розмірі 32 963,85 грн та набуло статус кредитора у деліктних правовідносинах. При цьому розмір страхового відшкодування не перевищує застрахований ліміт відповідальності винної особи, підстави для зменшення страхового відшкодування на розмір коефіцієнта фізичного зносу у ТДВ «СК «Гардіан» були відсутні.
А тому, на думку суду, саме ТДВ «СК «Гардіан» є належним відповідачем за вимогою ПрАТ СК "ПЗУ Україна" про повне задоволення вимоги, пред`явленої в порядку суброгації.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, пред`явленого до винної у дорожньо-транспортної пригоди, а саме, до ОСОБА_1 , відповідальність якого була застрахована у ТДВ СК Гардіан, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача.
На підставі ст.ст. 11, 22, 1166, 1172, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 березня 2024 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб