Справа № 308/2102/24
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., ознайомившись з заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

заінтересована особа:

Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: вул. Кіпенко, 6, м. Біляївка, Одеська область, 67600,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факу, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.02.2024 заяву залишено без руху з підстав несплати заявником судового збору.

19 лютого 2024 представник заявника подав заяву, до якої долучив документ про оплату судового збору.

Вивчивши подану заяву про усунення недоліків та додану до неї платіжну інструкцію, суддя прийшов до висновку, що заявнику слід продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви з таких підстав.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Частинами першою та другою статті 9 зазначеного Закону передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема, з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року, платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція).

Пунктом 37 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ІІ Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

З огляду на вищевказане, суддя звертає увагу, що одним з обов`язкових реквізитів платіжного документу є призначення платежу, а також найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Верховний Суд в ухвалі від 31 травня 2018 року в справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звертає увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказує, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Всупереч наведеному, у платіжній інструкції № 0.0..1, яка долучена заявником до заяви про усунення недоліків, відсутня дата документу, сума сплаченого заявником судового збору цифрами і словами, у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «*, 101, 111111111; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), ОСОБА_1 ». При цьому, жодної інформації, яка б надала можливість ідентифікувати, що судовий збір сплачено саме за заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, у даному платіжному документі немає, а відтак суддя позбавлений можливості ідентифікувати судовий збір, як такий, що сплачений за подачу конкретної заяви, а також пересвідчитись у тому, що судовий збір зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, суддя дійшов висновку про те, що додана заявником платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за даною заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, позивачем не усунуто жодного недоліку позовної заяви, зазначеного в ухвалі від 06.02.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, вважаю за доцільне надати заявнику додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 13, п. 6 ч. 3 ст. 177, ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків заяви, вказаних в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2024 з урахуванням даної ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити при цьому, що в разі не усунення у визначений строк недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.І. Зарева