Справа № 309/612/24
Провадження № 2-о/309/29/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді: Піцура Я.Я.

за участю секретаря: Росоха Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І., Хустська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Хустського районного суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 з серпня 1979 року і по день його смерті. Заява обґрунтована тим, що 31.08.1979 вона одружилася з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 1990 році їхня сім`я почали проживати у АДРЕСА_1 . 28.03.1996 видано свідоцтво на право власності на вказану квартиру яким посвідчено, що така належить на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 30.10.1991 розірвано шлюбу між нею та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 їхня дочка ОСОБА_3 померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину вона успадкувала 1/2 частку майна належну дочці. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 . При цьому заявник з 1990 року спільно проживала з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом. Після смерті ОСОБА_2 вона організувала його похорон,. Враховуючи, що вона спільно проживала з померлим, то відноситься до спадкоємців четвертої черги. А тому з метою оформлення спадщини їй потрібно встановити факт спільного проживання.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, від її представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд заяви у без їх участі.

Заінтересованою особою - приватним нотаріусом Хустського РНО Чіжмарь С.І. подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заінтересована особа Хустська міська рада подала заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд, приходить до висновку, що заяву слід задоволити частково з наступних підстав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, справи про встановлення яких розглядаються судом, зокрема, пунктом 5 ч.1.ст.315 цього Кодексу - про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Встановлено, що 31.08.1979 укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після одруження - « ОСОБА_2 » (а.с.9).

Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

З лютого 1990 року їхня сім`я ОСОБА_2 почала проживати у АДРЕСА_1 (а.с.11, 12).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1996 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).

30.10.1991 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2009 спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадкове майно складається з 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 (а.с.20).

Згідно довідки ВК Хустської міської ради від 15.12.2021 на день смерті ОСОБА_2 з ним за адресою АДРЕСА_1 , була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.21). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 29.12.2023 ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав останні 5 років разом з ОСОБА_1 (а.с.23).

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Так, судом встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу (після його розірвання) до його смерті та ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, були пов`язані спільним побутом, що підтверджується належними доказами зазначеними вище.

Разом з тим слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Отже, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року.

Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР та ЦК УРСР не передбачали юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу, у тому числі й щодо спадкування.

Встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01 січня 2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України та ЦК УРСР.

Водночас, встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 можливе лише з 01.01.2004 року.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст., ст.263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву задоволити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 01 січня 2004 року і по день його смерті.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тексту рішення суду складено 21 лютого 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.