Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2250/23
Провадження № 2/542/59/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитними договорами та просить стягнути з відповідача:

-за кредитним договором №536184032 від 29.03.2021 суму заборгованості в розмірі 19560,20 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13560,20 грн. - заборгованість за відсотками;

-за договором позики №1956922 від 02.04.2021 суму заборгованості в розмірі 8647,24 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5647,24 грн. - заборгованість за відсотками;

-за кредитним договором № /405914 від 07.04.2021 суму заборгованості в розмірі 4640,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3640,00 грн. - заборгованість за відсотками; а всього 32847,44 грн., а також судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 29 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №536184032.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, а 31.12.2020 року Додаткова угода, відповідно до умов яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, зокрема, до боржника ОСОБА_1 у розмірі 19560,20 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13560,20 грн. - заборгованість за відсотками.

02 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1956922.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, зокрема, до боржника ОСОБА_1 у розмірі 8647,24 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5647,24 грн. - заборгованість за відсотками.

07 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 була укладена індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №/405914.

08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №08122021, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, зокрема, до боржника ОСОБА_1 у розмірі 4640,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3640,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитних договорів, незаважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 32847,44 грн.

Ухвалою суду від 25.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.68).

Ухвалою суду від 26.02.2024 року визнано явку відповідача ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою (а.с.144-145).

Ухвалою суду від 12.03.2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.156).

Ухвалою суду від 25.03.2024 року частково задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. про витребування доказів (а.с.161-162).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 71, 139, 148, 164), в позовній заяві та у відповіді на відзив просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 2-7, 106-121).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Працевитий Г.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 70, 136, 137, 147, 158, 165, 166).

Представником відповідача надано суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі відповідача та його представника (а.с. 140-141).

В судовому засіданні, що відбулось 25.03.2024 року представник відповідача адвокат Працевитий Г.О., підтримував клопотання про витребування доказів, просив його задовольнити.

05.02.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с.84-99), в якому представник відповідача зазначає, що позов просять задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 4295 грн, в іншій частині позову відмовити. А також стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Так, щодо кредитного договору №536184032 зазначив, що дійсно, 29.03.2021 року між відповідачем, ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений кредитний договір №536184032, за умовами якого позичальнику було надано кредит строком на 14 днів в сумі 1600 грн. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Грошову суму ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Та щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 1600 грн. він заперечень немає. Також він визнає наявність заборгованості за відсотками в межах строку кредитування (14 днів, із терміном платежу 12.04.2021 року) в розмірі 380 грн.

Інших додаткових угод до Договору №536184032 від 29.03.2021 року, які датовані 30.03.2021 року, на які посилається позивач, він не не укладав, їх не підписував, грошові кошти в розмірі 500 грн та 3900 грн., про що зазначає позивач, ОСОБА_1 не отримував.

Щодо кредитного договору №1956922 зазнчив, що дійсно, 02.04.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» був укладений Договір позики №1956922 за умовами якого позичальнику наданий кредит на погоджений умовами договору строк. Так, договором було обумовлено суму позики у розмірі 700,00 грн. строком на 14 днів, процентна ставка 1,99% щоденно.

Будь-яких погоджень з умовами на сайті кредитора та позичальника матеріали справи не містять. Посилання позивача на те, що підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ніби то ознайомився на сайті з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги. Однак, жодного підтвердження на погоджень умови та самих умов матеріали справи не містять. При укладенні договору відповідач був ознайомлений лише з примірником договору, що підтверджується підписанням договору одноразовим ідентифікатором в порядку Закону України «Про електронну комерцію».

У матеріалах справи відсутні правила надання грошових коштів, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що унеможливлює об`єктивне та всебічне з`ясування обставин по праві.

Так, відповідач погоджується з отриманням кредиту в розмірі 700,00 грн. строком на 14 днів, однак повністю заперечує щодо заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000,00 грн та сумою заборгованості за відсотками у розмірі 5447,24 грн, що нараховані поза межами строку кредитування.

Щодо договору №/405914 зазначив, що 07.04.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» був укладений договір про надання фінансового кредиту №/405914, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надавався строком на 14 днів, тобто до 20.04.2021 року. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №/405914 сума нарахованих процентів за користування кредитом 490,00 грн. Таким чином, станом на 20.04.2021 року загальна сума повернення позики складала 1490,00 грн, з чим позичальник погодився, підписавши Додаток №1 одноразовим ідентифікатором в порядку Закону України «Про електронну комерцію».

Нараховану суму заборгованості за відсотками в розмірі 3640 грн не визнає, оскільки відсотки нараховувались поза межами строку кредитування та нарахування відсотків після 20.04.2021 року є неправомріним, оскільки визначений договором строк кредитування сплинув.

07.02.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив (а.с.106-121), в якій представник позивача зазначає, що 29 березня 2021року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 536184032. 07 квітня 2021року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №/405914. 02 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 1956922.

При цьому сторони узгодили розміри кредитів, строки та умови користування ними, у кожному з договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення Позичальника зі всіма істотними умовами договорів та про наявність волі Відповідача для укладення кредитних договорів в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Жодних заперечень з приводу того, що Позичальник не погодився з умовами та правилами надання кредитів під час укладення та підписання договорів висловлено не було.

Щодо перерахування коштів та розрахунків заборгованості зазначив, що у відповідності до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч Позичальником при заповненні форм Заявки для реєстрації на сайті товариства. При заповненні форм на сайті товариств Позичальником власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки: НОМЕР_1 , на яку і було перераховано кошти.

Перерахування коштів відповідачу підтверджується Інформаційною довідкою за Вих. 2966/10 від 26.10.2023, як доказ переказу коштів відповідачу по Договору про надання фінансового кредиту №/405914 та Платіжне доручення на переказ коштів від 29.03.2024 на суму 1600,00 грн., Платіжне доручення на переказ коштів від 30.03.2024 на суму 500,00 грн., Платіжне доручення на переказ коштів від 30.03.2024 на суму 3900,00 грн., як докази переказу коштів відповідачу по Договору №536184032.

При цьому відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Згідно з умовами кожного з укладених договорів, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та прострочення і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Саме через неналежне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу (правову) допомогу, просили відмовити у її стягненні, посилаючись на те, що розмір правової допомоги 5000,00 грн є неспівмірним та завищеним, з огляду на малозначність та нескладність справи. Так, предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними.

Сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 29 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 536184032 (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 1600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Кредит надається строком на 14 днів (п. 1.2. Договору). За користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.4).

Згідно з п. 1.7. Договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця:www.moneyveo.ua (пункт 4.1 договору).

Відповідно до положень п. 4.2. Договору, строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту.

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2. Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ст. 625 ЦК України (пункт 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4. Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між сторонами договору в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до Графіка розрахунків, який є додатком до договору № 536184032 від 29.03.2021 та який підписаний споживачем ОСОБА_1 електронним підписом відправлено 29.03.2021 11.19.44, введено 29.03.2021 11:21:52, на строк 14 днів, сума кредиту складає 1600,00 грн, сума нарахованих процентів 380,80 грн, разом 1980,80 грн (а.с. 11 на звороті).

Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №536184032 від 29.03.2021, відповідачу надано фінансовий кредит, сума кредиту 1600 грн., строк користування кредитом 14 днів, реальна річна процентна ставка 620,50 % (а.с.8).

Також, 02.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 1956922, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 700 грн., з процентною ставкою в розмірі 1,99% в день, строком на 14 днів, кінцева дата повернення позики 16.04.2021 року та орієнтована реальна річна процентна ставка становить 726,35 %. Орієнтована загальна вартість позики 895,02 грн. (а.с.28).

Договір позики № 1956922 від 02.04.2021 року було підписано відповідачем 02.04.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 5uOle6YWhy (а.с. 28).

Також, 07.04.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/405914, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000,00 грн., строк користування кредитом 14 днів, зі сплатою річних відсотків 1277,5 %, з розрахунку 3,5 % на добу, в якому міститься електронний підпис від 07.04.2021 від імені ОСОБА_1 (а.с. 41).

Вказані кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом з одноразовими ідентифікаторами.

Щодо укладення кредитних договорів в електронному вигляді.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікаторомце дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори між ТОВ «Гоуфінгоу» №/405914 від 07.04.2021 року, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» № 1956922 від 02.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 29.03.2021 року № 536184032 , які є фінансовими установами, та ОСОБА_1 були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника. Отже, між сторонами були укладені кредитні договори, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, факт укладання, підписання яких та отримання кредитних коштів за якими, підтвердив й відповідач. Враховуючи вищевикладене, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Що стосується додаткових угод до договору № 536184032 від 29.03.2021 року від 30.03.2021 року (а.с.12,13) про збільшення суми кредиту на суму 500 грн. та 3900 грн. суд зазначає, що вони не підписані відповідачем ні письмово, ні електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

При цьому підписання лише договору №536184032 від 29.03.2021 року не свідчить про укладенні й підписання таких додаткових угод, які мають письмову форму, укладались в інший день 30.03.2021 року та збільшують суми кредитів.

Відповідач заперечує як факт підписання таких додаткових угод, так й отримання грошових коштів в сумі 500 грн та в сумі 3900 грн за ними.

А надані позивачем платіжні доручення на переказ коштів від 30.03.2021 року на суму 3900 грн та від 30.03.2021 року на суму 500 грн, на які посилається представник позивача в відповіді на відзив та, які додані до позову, не підписані відповідальним виконавцем банку і не скріплені печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення та .

Таким чином, оскільки додаткові угоди до договору № 536184032 від 29.03.2021 не відповідають вимогам закону щодо письмової форми правочину, оскільки не містить підпису позичальника, отже, є неукладеними, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникло жодних цивільних прав та обов`язків, тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за такими угодами, які є неукладеними, не підлягають задоволенню.

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитними договорами.

Згідно з ч.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором» № 536184032 від 29.03.2021 суму.

Так, досліджені судом докази підтверджують укладення кредитного договору № 536184032 від 29.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

В тексті позовної заяви позивач посилається на те, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу 28/1118-01, проте до позовної заяви він наданий не був.

Не був він наданий й на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.161-162).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена Додаткова Угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якої, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с. 17-19).

Пунктом 4.1 Додаткової Угоди № 26 сторони визначили порядок відступлення права вимоги, зокрема, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не було надано суду Реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу від 28.11.2018, хоча в позовній заяві позивач посилається на цей витяг з реєстру боржників № 134 від 18.05.2021, за яким до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 536184032, проте, копія такого витягу була надана позивачем до відповіді на відзив ОСОБА_1 , однак суд не приймає вказаний документ, як допустимий доказ, оскільки він не містить підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора, тому достовірність вказаного Витягу як доказу у справі викликає очевидні сумніви (а.с.132).

А за відсутності належних доказів переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ "Таліон Плюс" неможливо встановити чи у ТОВ "Таліон плюс" виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 536184032 та чи на момент укладення договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ "Таліон Плюс" могло передавати таке право грошової вимоги до відповідаки ТОВ «ФК «ЄАПБ».

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийнятита передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах , визначених цим договором (п. 2.1).

Із умов договору вбачається, що сторони погодили умови переходу права вимоги від Клієнта до Фактора, проте, позивачем не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 536184032 від 29.03.2021 року перед ТзОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу №28/1118-01 від 28.12.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Також суд зазначає, що на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28 листопада 2018 року) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (укладеного 29.03.2021) ще не існувало, відтак на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року ще не виникло зобов`язання щодо неналежного виконаня умов кредитного договору, яке ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» могло би передати ТОВ «Таліон Плюс».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 536184032 від 29.03.2021 року до боржника ОСОБА_1 , а й відповідно, що ТОВ «Таліон Плюс» набув та передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідача, тому відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №536184032 від 29.03.2021 року.

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором» № 1956922 від 02.04.2021 суму.

02.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 1956922 (а.с.28).

14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 29-30), 28.07.2021 року Додаткова угода №2 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та 21.04.2023 року Додаткова угода №5 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників.

Згідно витягу з Реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1956922 боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом - 8647,24 грн (а.с. 34).

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором від 02 квітня 2021 року №1956922.

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором» №/405914 від 07.04.2021 суму.

07.04.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/405914 (а.с.41).

08 грудня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 08122021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" (Фактор) зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Гоуфінгоу» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 45-46).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 08122021 від 08.12.2021 до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором № /405914 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 4640 грн 00 коп (а.с. 48).

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором від 07 квітня 2021 року №/405914.

Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитними договорами відповідчем.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

Так в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту №/405914 від 07 квітня 2021 року з ТОВ «Гоуфінгоу» на суму кредиту 1000 грн та за договором про надання фінансового кредиту № 1956922 від 02.04.2021 року з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на суму 700 грн. При цьому суд звертає увагу, що сума кредиту № 1956922 від 02.04.2021 року складає саме 700 грн, в той час як позивач зазначає, що сума заборгованості за основною сумою боргу за даним кредитним договором становить 3000 грн, однак при цьому не надає належних та достатніх доказів на підвтердження такої обставини, зокрема й доказів перерахування кредитних коштів в зазначеному розмірі відповідачу. Тому суд виходить з суми наданої позики в розмірі 700 грн, відповідно до умов договору (а.с.28).

Також судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернув. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) за вищевказаними договорами, підлягають задоволенню.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Так, за умовами договору № 1956922 від 02.04.2021 року укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 700 грн, строком на 14 днів, тобто до 16 квітня 2021 року (а.с.28).

Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме 14 днів - з 02 квітня 2021 року по 16 квітня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (1,99% на добу) становить 195,02 (700*1,99/100*14) грн.

За умовами договору № /405914 від 07.04.2021 року укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 1000 грн, строком на 14 днів, тобто до 20 квітня 2021 року (а.с.41).

Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме 14 днів - з 07 квітня 2021 року по 20 квітня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (3,5% на добу) становить 490 (1000*3,5/100*14) грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником ОСОБА_1 дій, щодо пролонгації дії договорів, отже, спірні кредитні договори від 02 квітня 2021 року та від 07 квітня 2021 року не були пролонговані та закінчили свою дію відповідно 16 квітня 2021 року (договір №1956922) та 20 квітня 2021 року (№/405914).

Визначені же умовами договорів проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за спірними кредитними договорами за користування кредитом, нарахованих, після спливу строку кредитування, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

У зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має загальну заборгованість в сумі 2385,02 грн., а саме:

-за договором позики №1956922 від 02.04.2021 відповідач ОСОБА_1 має суму заборгованості в розмірі 895,02 грн., з яких: 700,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 195,02 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.35);

-за кредитним договором № /405914 від 07.04.2021 відповідач ОСОБА_1 має суму заборгованості в розмірі 1490,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 490,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 49).

Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитних договорів, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договорами платежі, а позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2684,00 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 13,29 % з розрахунку: 2385,02 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 32847,44 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 7,26 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 194,86 грн. з розрахунку: 2684,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 7,26 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 194,86 грн.

Надаючи оцінку вимогам відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних із правничою допомогою у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Відповідачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.01.2024 року (а.с.103), додатковий договір від 24.01.2024 року до договору про надання правової допомоги від 24.01.2024 року (а.с.102), копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Працевитим Г.О. № АР1159300 від 25.01.2024 (а.с. 100), рахунок від 24.01.2024 року на суму 5000,00 грн. та акт від 24.01.2024 року про надані послуги, а саме: написання відзиву на позовну заяву (а.с.101).

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137, частина восьма статті141 ЦПК України).

В даному випадку відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 24.01.2024 року та Додаткого договору (а.с. 102,103) сума гонорару сплачується на користь адвоката протягом 10 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили або набуття відповідних обставин, що є підставою для сплати гонорару. Що також зазначено й в акту про надані послуги та рахнку від 24.01.2024 року (а.с.101), що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України.

Так, виходячи з акту від 24.01.2024 року про надані послуги та рахунку від 24.01.2024 року представником відповідача адвокатом Працевитим Г.О. вчинені такі дії: написання відзиву на позовну заяву, вартість послуги 5000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, виходячи з реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, суд доходить висновку про наявність достатність правових підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн. до 4000 грн.

З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн підтверджені належними документами, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3709,60 грн, з розрахунку: 4000 грн (сума сплаченого гонорару адвокату) х 92,74 % (відсоток відмовлених позовних вимог).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) грн 02 коп., а саме:

- за договором позики №1956922 від 02.04.2021 в розмірі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 02 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 700, 00 грн., суми заборгованості за відсотками 195,02 грн.;

- за кредитним договором № /405914 від 07.04.2021 в розмірі 1490 (одна тисяча чотириста дев`яносто) грн. 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 1000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 490,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 194,86 (сто дев`яносто чотири) грн 86 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3709 (три тисячі сімсот дев`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня пр оголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, 30, м.Київ, 01032, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ;

Представник відповідача: адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, адреса робочого місця адвоката: вул.В.Зайцева, буд.4, офіс 18, м.Запоріжжя.

Повний текст рішення складений 01 травня 2024 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва