г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5293/23
Номер провадження 2/213/319/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/5293/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, щоТовариство з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 уклали Договір про надання кредиту від 07 вересня 2018 року. Договір укладений в електронній вигляді на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача та Заявки на отримання кредиту відповідача на обраних відповідачем умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюються в день надання кредиту. Грошові кошти у розмірі 6 200,00 грн перераховані на рахунок відповідача 08 вересня 2018 року. Термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 15 вересня 2018 року. Відповідач у вказаний термін кредит не повернула, проценти не сплачено. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на момент пред`явлення позову становить 127 514,21 грн., з яких: сума кредиту - 6 200,00 грн.; проценти (згідно з заявкою) 687,00 грн.; проценти (згідно зі ст.625 ЦК України та п.2.11 Договору) 116 901,00 грн.; інфляційні втрати (згідно зі ст.625 ЦК України) 4 176,21 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.

В судове засідання сторони не викликались. Відповідач відзив не надала.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи.

27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 уклали Договір про надання кредиту №1759454 від 07 вересня 2018 року. Договір укладений в електронній вигляді на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача та Заявки відповідача на отримання кредиту на обраних відповідачем умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача.

12 березня 2021 року відповідач змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Внаслідок наведеного, дані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статтей 641,644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та містять усі істотні умови договору, а також, без отримання повідомлень на засоби зв`язку, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а відтак суд вважає, що відповідач на момент укладення договору був належним чином повідомлений про усі істотні умови договору.

Згідно з абц. 2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 березня 2020 року № 404/502/18, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.1.1 Договору кредитодавець надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем Заявкою позичальника.

Відповідно до заявки №175954, умови кредитування є такими: сума кредиту - 6 200,00 грн.; строк повернення кредиту 8 днів; процентна ставка (% від суми кредиту в день) 1.39; реальна річна процентна ставка за кредитом - 506%; очікувана сукупна вартість кредиту (проценти) 687,00 грн.; загальна сума до повернення (проценти і кредит) 6 887,00 грн.

Згідно п.2.6 Договору, датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, Нарахування процентів за користування кредитом здіснюється в день надання кредиту.

Згідно п.2.10 Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом в останній день строку користування кредитом. Термін для повернення відповідачем кредиту та процентів за договором до 15 вересня 2018 року.

Відповідачем у вказаний термін кредит не було повернуто, позивач звернувся у письмовій формі до відповідача з вимогою щодо виконання зобов`язань за договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_5 станом на момент пред`явлення позову становить 127 514,21 грн., з яких: сума кредиту - 6 200,00 грн.; проценти (згідно з заявкою) 687,00 грн.; проценти (згідно зі ст.625 ЦК України та п.2.11 Договору) 116 901,00 грн.; інфляційні втрати (згідно зі ст.625 ЦК України) 4 176,21 грн.

Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано.

Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 11 375,71 грн та надав відповідні докази.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі

№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про стягнення заборгованості за кредитним договором не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, складання позову до суду, аналіз судової практики не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ. На думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 11 375,71 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. Крім того, справа розглядалась в спрощеному провадженні без проведення судового засідання та не вимагала участі в ньому представника позивача.

У зв`язку з наведеним, розмір судових витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 8 000,00 грн. В стягненні іншої частини витрат на професійну правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 133, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість у розмірі 127 514 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 21 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем сторонам в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальностю «АІА ФІНАНС ГРУП», ідентифікаційний код: 41184403, місцезнаходження: вул. Михайлівська, буд.15/1Б, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 21 лютого 2024 року.

Суддя В.В.Мазуренко