Справа № 466/491/24
Провадження № 2/466/976/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

08 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третьої особи Державного нотаріуса Сьомої ЛДНК Чериба З.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

установив:

ОСОБА_1 пред`явив до суду позовну заяву до Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третьої особи Державного нотаріуса Сьомої ЛДНК Чериба З.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 14 грудня 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), про що зроблено актовий запис №2078, серія НОМЕР_1 .

Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку для ведення садівництва в садово-городньому кооперативі «Пенсіонер-два», що розташована на території Львівської міської Ради в урочищі «Клепарів».

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцем до вищевказаного майна померлого фактично став позивач ОСОБА_1 - син померлого ОСОБА_2 .

Поза тим, 31 травня 2005 року його батько склав нього, свого сина, Заповіт на земельну ділянку для ведення садівництва в садово-городньому кооперативі «Пенсіонер-два», що розташована на території Львівської міської Ради в урочищі «Клепарів».

Він не заявляв відмови про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом та за законом не має. Його мати померла у 2019 році, а рідний старший за нього брат у 2017 році.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Його батько проживав один та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 до дня смерті. Позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , тобто на день відкриття спадщини фактично не був зареєстрований за адресою спадкодавця. Однак вважав, що якщо існує заповіт, то що вступив в права спадкоємця.

В подальшому, 12.03.2020 року не очікувано для всіх внаслідок епідеміологічної ситуації в країні був запроваджений карантин, що підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (з відповідними змінами), Постановою Кабінету Міністрів №392 від 20 травня 2020 року « Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ( з подальшими змінами) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно з цієї постанови обмежувалося пересування громадян, відсутність транспортного сполучення та особистого прийому громадян у нотаріуса та інших установах.

За таких обставин він, внаслідок форс-мажорних обставин був змушений відкласти документальне оформлення спадщини, оскільки втрату батька переживав та також перехворів інфекційною хворобою.

Позивач фактично похоронив батька в карантинний період, і на той час вже також потребувала моєї допомоги онко хвора дружина та її 92 річна прикута до ліжка теща, тобто через усі ті обставини він не правильно на законодавчому рівні врахував строки звернення в нотаріальну контору для оформлення спадщини, а вже після спливу строку було пізно.

З метою реалізації наміру він звернувся до державного нотаріуса Львівської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Дана заява нотаріусом прийнята, а відтак 06 грудня 2023 року зареєстрована спадкова справа за №320/2023 по смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Чериба З.В. оглянувши та дослідивши подані ним документи в усній формі та письмовим листом від 02 січня 2024 року №3/02-14 повідомила його про те, що ним пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини по смерті батька. При цьому йому було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути вирішено лише в судовому порядку.

Представник позивача адвокат Буковинська С. подала до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їхній відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 14 грудня 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), про що зроблено актовий запис №2078, серія НОМЕР_1 .

Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку для ведення садівництва в садово-городньому кооперативі «Пенсіонер-два», що розташована на території Львівської міської Ради в урочищі «Клепарів».

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцем до вищевказаного майна померлого фактично став позивач ОСОБА_1 - син померлого ОСОБА_2 .

Поза тим, 31 травня 2005 року його батько склав нього, свого сина, Заповіт на земельну ділянку для ведення садівництва в садово-городньому кооперативі «Пенсіонер-два», що розташована на території Львівської міської Ради в урочищі «Клепарів».

Він не заявляв відмови про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом та за законом не має. Його мати померла у 2019 році, а рідний старший за нього брат у 2017 році.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом я, не звернулася вчасно в нотаріальну контору з заявою, оскільки вважав, що існує заповіт складений на мене та був впевнений, що інших спадкоємців за заповітом крім мене не має. Я, не зміг реалізувати своє прав на спадщину внаслідок введеного довготривалого карантину, а також військовий стан.

Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини важаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Аналогічна норма міститься в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 141, 223, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, керуючись ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк достатній для подання заяви, про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 3 місяці.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцять днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. Б. Білінська