Провадження №: 2/336/369/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Дашко В.М., який діє на підставі Довіреності №2235-К-Н-О від 31.08.2022 (сирок дії до 31.08.2024) звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.09.2019 у сумі 31 995,72 гривень, яка виникла станом на 22.05.2023.

Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 26.06.2019, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 29 000 гривень на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22.05.2023 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 31 995,72 гривень.

Ухвалою суду від 11.08.2023 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

13.09.2023 відповідачкою було отримано ухвалу про відкриття провадження разом з позовом і додатками до нього.

29.09.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кредитний договір нею не укладався (вона просто звернулася до відділення банка для оформлення кредитної картки «Універсальна»); Банком не доведено надання грошових коштів у відповідній сумі; подана форма договору у вигляді Анкети не відповідає вимогам ЦПК України та Закону України «Про споживче кредитування»; в Заяві-анкеті не вказано розмір кредитного ліміту та відсоткова ставка; Умови та Правила надання банківських послуг вона не отримувала та не підписувала; довідка про зміну умов кредитування не може свідчити про укладання договору, оскільки містить суперечливі відомості про «збільшення»/«зменшення» кредитного ліміту; позивач не вказує строк дії кредитного ліміту; Банк не мав права нараховувати відсотки після спливу строку дії картки (до серпня 2023).

23.10.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Додатково зазначено, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої клієнт зобов`язується виконувати умови, викладені в цих документах, а тому заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) фактично складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачці було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова Картка, яку було отримано відповідачкою та мобільний телефон який вказала остання в Заяві. Картковий рахунок це рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. З моменту оформлення кредитного договору пройшло чотири роки, і Позичальниця в Банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона була обізнана про зобов`язання сплачувати їх, а також про інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, що підтверджується підписаним договором, а також користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала, що в свою чергу підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Підписавши 26.09.2019 заяву, в якій відповідачка зазначила, що свої персональні дані, адресу проживання, та іншу додаткову інформацію необхідну для отримання кредитної картки. Відповідачкою вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов`язується виконувати вказані вимоги». Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, передбачені чинним законодавством. Згідно наданої суду виписки з карткового рахунку відповідачки, чітко прослідковується, що останній було встановлено кредитний ліміт, а також те, що вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором. До того ж, розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, з клопотанням про призначення судово-економічної експертизи відповідачка не зверталася. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.205 та ч.2 ст.642 ЦК України, якщо боржник сплачує відсотки та комісію, то пропозицію слід вважати прийнятою і угоду досконалою, так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції, а тому сплачуючи на користь Банка грошові кошти за укладеним договором від 26.09.2019, що відображено у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку, відповідачка фактично визнала умови та вимоги Договору. Договір не можна вважати неукладеним після його повного чи часткового виконання сторонами, а встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження з огляду на те, що відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому, належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. В загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, але по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк». Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка ... тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців, Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. А тому кредитний договір від 26.09.2019 є чинним, а заперечення Відповідачки нічим не обґрунтовані.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не надала.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

З огляду на те, що відповідачкою подано відзив на позов, а також те, що сторонами не подано заяву про відкладення розгляду справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що відповідно до заяви від 26.06.2019 відповідачка ОСОБА_1 отримала на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено.

Збільшення кредитного ліміту підтверджується Довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідачки.

До того ж, з моменту оформлення кредитного договору пройшло чотири роки, і згідно матеріалів справи позичальниця не зверталася в Банк за фактом неправомірного збільшення розміру кредитного ліміту.

Суд звертає увагу на те, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

Відповідачці було видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 для здійснення розрахунків, що підтверджується відповідною довідкою, відповідно якої термін дії катки 08/23. Вказана обставина не заперечувалася учасниками по справі.

Відповідно договору, яким є заява від 26.06.201, картковий рахунок відкрито та встановлено кредитний ліміт на видану картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного позичальницею кредитного ліміту.

Відповідно до Умов та Правил, картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, а Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка ... тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта.

Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле, а саме Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, Банк просив стягнути з відповідачки заборгованість, яка виникла станом на 22.05.2023, тобто в межах строку дії картки, яку було отримано відповідачкою після укладення договору 26.06.2019.

Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладенім кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві від 26.06.2019.

Відповідачці було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова Картка № НОМЕР_1 , яку було отримано відповідачкою та мобільний телефон який вказала остання в Заяві.

Картковий рахунок це рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.

Платіжна картка це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнтка, тощо. Згідно Умов обслуговування, Банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію Паспорта споживчого кредиту від 26.06.2019 та Витяг з Умов та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

Згідно з наданими банком Розрахунком та Випискою за договором станом на 01.05.2023, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 31 995,72 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом (простроченим тілом кредиту) 26 728,79 гривень та заборгованості за простроченими відсотками 5 266,93 гривні.

З вказаних документів прослідковується, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором, а саме за період з 26.009.2019 по 01.05.2023 нею було сплачено 1 220,00 гривень в рахунок погашення заборгованості по простроченим відсоткам.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачкою кредитною карткою, що підтверджує те, що остання визнала укладення кредитного договору б/н від 26.06.2019.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки це баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

До того ж, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До того ж, посилання відповідачки на не підписання нею умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин (Постанова Верховного Суду від 17.04.2019, справа №666/3 88/16-ц).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві від 26.06.2019 процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочені проценти за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Паспорт споживчого кредиту, Тарифи та Умови.

Проте, Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копія якої долучена до позову, не підписана відповідачкою.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Також, суд зауважує, що долучений до позову Паспорт споживчого кредит, підписаний відповідачкою 26.06.2019 не є належним доказом у цій справі, оскільки сторони при укладенні кредитного договору, яким є заява від 26.06.2019, не передбачили, що він є його складовою частиною.

Умовами та Правилами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та Правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 26.06.2019, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві від 26.06.2019 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила, Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Тарифи банку та Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальниці, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, § 36).

Тарифи та Умови, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитом.

Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право

Враховуючи вище зазначене, у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості по простроченим відсоткам у сумі 5 266,93 гривень необхідно відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 26.06.2019, якими є заява відповідачки.

Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за час користування кредитними коштами відповідачкою було сплачено на користь Банка заборгованість по нарахованим відсоткам на загальну суму 1 220,00 гривень.

З врахуванням того, що вказані стягнення не передбачені умовами кредитного договору, яким є заява від 26.06.2019, вказані грошові кошти також повинно бути вирахувано із загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачкою не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають частковому задоволенню з вищенаведених підстав.

Крім того, відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, і під час перебування справи на розгляді, остання з клопотанням про проведення судово-економічної експертизи по справі, до суду не зверталася.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а відповідачкою не надано доказів того, що заборгованість нею сплачена, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 25 508,79 гривень = (31 995,72 5 266,93 1 220,00).

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 139,95 гривень (2 684,00 грн.*(25 508,79*100%/31 995,72)).Керуючись ст.3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.06.2019 у сумі 25 508 (двадцять п`ять тисячі п`ятсот вісім) гривень 79 копійок, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 2 139 (дві тисячі сто тридцять десять) гривень 95 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2024.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова