Справа № 148/1342/23
Провадження №2/148/46/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 лютого 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

за участі позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача-позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Буги С.Г.,

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, та зустрічним позовом ОСОБА_3 , поданим представником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , представникоком якої є ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.08.2020 був зареєстровано шлюб сторін у Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 218.

Від даного шлюбу у них є син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя і сімейні обов`язки. Шлюб носить формальний характер Позивач дізналась про наявність у свого чоловіка іншої жінки. Примирення між ними неможливе. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім`ї неможливим, а тому бажає шлюб розірвати.

Після одруження та певний час після народження сина сторони проживали у м.Вінниця, де позивач навчається й досі на інтернатурі за спеціальністю "Акушерство та гінекологія". Між ними була домовленість, що позивач не буде кидати своє навчання у зв`язку з народженням дитини. Однак, зважаючи на певні обставини, в березні 2021 року сторони прийняли рішення, що родина тимчасово переїде до с.Тарасівка, де проживає мати відповідача. Вони погодили, що позивач буде продовжувати навчання у м.Вінниця та на вихідні приїжджатиме до родини. Також під час навчання позивача відповідач із сином неодноразово приїжджали до неї.

Після того, як позивач дізналась про наявність у відповідача іншої жінки, виникло питання про розірвання шлюбу та з ким залишиться їх син. Відповідач неодноразово стверджував, що дитину позивачу не віддість і що вона взагалі ніякого права на дитину немає.

29.06.2023 позивач приїхала до сина в с.Тарасівку та забрала його із садочку, на що відповідач визвав поліцію та заявив, що вона вкрала дитину. Такі дії відповідача порушують права матері на спілкування із дитиною.

Позивач має гарну характеристику, проживає в орендовані квартирі в АДРЕСА_1 , де є все необхідне для проживання дитини, має стабільні доходи, турбується про стан здоров`я сина. Відповідач же не працює, доходу немає, свого майна також немає, декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за те, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, також притягувався до кримінальної відповідальності.

Через дані обставини позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 14.08.2020 між сторонами, після розірвання шлюбу відновити позивачу її дошлюбне прізвище ОСОБА_11 , а також визначити місце проживання малолітньої дитити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю.

18.08.2023 представником відповідача було подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , представникоком якої є ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, який обгрунтовано тим, що відповідач разом із сином ОСОБА_12 проживає в АДРЕСА_2 у будинку, який належить його матері, яка надала йому дозвіл на проживання там разом із сином.

Оскільки ОСОБА_1 з 01.08.2021 навчається в інтернатурі у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І.Пирогова за контрактом та стажується з метою проходження заочної частини інтернатури у КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері і дитини", тому дитина проживає з батьком.

З огляду на те, що мати проживає в м.Вінниця, де одночасно стажується і навчається, вихованням і доглядом дитини здебільшого займається відповідач, якому в цьому допомагає його матір - ОСОБА_5 .

Відповідач цікавиться виховним процесом та успіхами дитини, відвідує батьківські збори, дитячі свята та інші заходи, які проводяться у закладі дошкільної освіти, слідкує за здоров`ям та розвитком сина, за місцем проживання характеризується позитивно, хоч працює неофіційно, однак отримує регулярний дохід. Позивач же має змогу приїздити до дитини лише під час вихідних та святкових днів, оскільки вона навчається та проходить стажування. Окрім того, вона під час стажування залучається до робіт з надання медичної допомоги пацієнтам у нічний та неробочий час.

На думку відповідача, син повинен проживати з ним, так як він спроможний забезпечити дитину всім необхідним, вони прив`язані один до одного, дитина зростає в атмосфері любові та турботи. За тривалий час проживання із відповідачем у сина сформувався звичний йому уклад життя, дитина звикла до зустрічі з матір`ю у вихідні та святкові дні. При цьому, відповідач неодноразово за власною ініціативою та на прохання позивача привозив сина до матері у м.Вінниця.

Водночас, відповідач жодним чином не заперечує щодо спілкування та побачень дитини із матір`ю, однак не згоден на зміну постійного місця проживання сина.

Через дані обставини відповідач змушений звернутися до суду з даним зустрічним позовом. Просить визначити місце проживання малолітньої дитити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком.

В судовому засіданні позивач - відповідач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини та просять позов задовольнити. Зустрічний позов не визнали та просять відмовити в його задоволенні. Також в судовому засіданні позивач-відповідача пояснила, що перебуває в неприязних відносинах з ОСОБА_3 , мирно вирішити питання щодо місця проживання сина вони не можуть. З липня 2023 року син тиждень проживає то з нею, то з відповідачем-позивачем. Саме з 2023 року в них із чоловіком виник спір щодо місця проживання сина, він виганяв її з будинку, не давав бачитися з дитиною, погрожував фізичною розправою. Потім вона дізналась, що в нього є інша жінка. Вона проживає у м.Вінниці, де орендує двохкімнатну квартиру, одну з яких здає дівчинці-студентці. У цьому їй допомагає її дідусь.

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої представник позивача просить позовні вимоги позивача задовольнити та вказала, що зайнятість позивача на роботі ніяким чином не може впливати на повноцінне виховання її сина, адже кожна людина заробляє своєю працею собі на життя. Позивач залишалась на робочому місці в позаробочий час за своїм власним бажанням і робила це тоді, коли син знаходився у батька.

У позивача, як і відповідача немає на праві власності житла, а тому майнове становище батьків не може покладатися в основу прийняття рішення щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідач вже тривалий час психологічно тисне на позивача, погрожує їй, що не дозволе бачитися із дитиною. 29.06.2023 позивач попередила матір відповідача, що приїде за сином, про це знав і відповідач, оскільки вона попереджала останнього про те, що у неї буде відпустка і вона приїде і забере сина. Позивач попередила відповідача, що вона забрала дитину із садочку і не буде заїжджати по його речі та чекати поки проведуть обстеження житлово-побутових умов. Через даний факт відповідач розгнівався, почав кричати по телефону на позивача та погрожувати, що зараз він приїде і сильно пошкодує про те, що робить. По даному факту викликалась поліція.

Також в матеріалах справи наявний відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого представник позивача-відповідача просить відмовити у задоволенні зустрічного позову та зазначила, що відповідачем жодних доказів, що він утримує сина не надано. Дитина проживає періодично як з матір`ю, так і з батьком. Відповідно до п.3.2.1. договору оренди позивач має право без згоди орендовавця вселити в орендоване житлове приміщення неповнолітніх дітей. Окрім того, коли дитина проживає із позивачем у м.Вінниця, то вона відвідує там садочок, у який вона зарахована. Твердження про те, що позивач не цікавиться життям дитини у садочку не заслуговує на увагу, так як директор ЗДО ОСОБА_13 є близьким другом сім`ї відповідача та працює у садочку лише пару місяців, а тому вона не може знати всіх обставин справи. Твердження про те, що позивач не зверталась до вихователів по питанню перебування її сина у Тарасівському закладі дошкільної освіти "Ромашка" суперечать відповіді, наданої представнику позивача та не відповідають дійсності, про що свідчить роздруківка повідомлень з групи ЗДО "Ромашка". Відповідач зловживає алкоголем та в нетверезому стані сідає за кермо, в тому числі із дитиною.

Відповідач - позивач та його представник позовні вимоги визнали частково, проти розірвання шлюбу не заперечують, однак заперечують проти визначення місця проживання сина із матір`ю та просять в цій частині позовних вимог відмовити. Зустрічний позов підтримали, посилаючись на викладені у зустрічному позові обставини та просять його задовольнити. Також представник відповідача - позивача вказав, що відповідач - позивач з вересня 2023 року працює ФОП. В матеріалах справи наявний відзив, згідно якого представник відповідача - позивача просив позовні вимоги щодо розірвання шлюбу задовольнити, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити. Також вказав, що з 2021 року по даний час син проживає з батьком, який займається його вихованням, забезпеченням та доглядом, оскільки мати проживає і навчається у м.Вінниця. 29.06.2023 (четвер) відповідач викликав поліцію, оскільки позивач не повідомила його про те, що має намір забрати дитину із садочка і такі її дії були для неї нетиповими, так як у будні дні вона навчається і перебуває на стажуванні у м.Вінниця, а тому його виклик був здійснений з метою припинення або недопущення будь-яких потенційно можливих протиправних дій щодо дитини, а не з метою порушення материнських прав позивача.

Факти притягнення відповідача до адміністративної та кримінальної відповідальності мали місце ще до укладення шлюбу і народження сина. З 2018 року відповідач до будь-якої відповідальності не притягувався.

Окрім того, представник відповідача-позивача зазначив, що позивач проживає в орендованій квартирі, а в умовах договору оренди не прописано, що вона може там проживати із дитиною.

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно якої представник відповідача-позивача просить позовні вимоги щодо розірвання шлюбу задовольнити, а в задоволенні вимог щодо визначення місця проживання сина із матір`ю відмовити та вказав, що відповідач-позивач з 21.09.2023 здійснює підприємницьку діяльність з технічного обслуговування автомобілів та отримує доходи від такої діяльності. До цього він працював неофіційно та отримував регулярний дохід, який був достатній для утримання дитини та сім`ї. Окрім того, ОСОБА_3 отримує дохід в розмірі 8000 грн щомісячно від оренди належного йому на праві власності транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 ж навчалась на комерційній основі та проживала в орендованій квартирі, при цьому ніде не працювала і не отримувала самостійного доходу. Працевлаштувалась вона лише у серпні 2023 року на 0,5 ставки сестри медичної у КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері і дитини" та отримувала заробітну плату 6749,19 грн., в той час її орендна плата становить 8500 грн, що значно перевищує її дохід. При цьому, позивач-відповідач не обгрунтовує у який спосіб вона планує отримати доходи на покриття інших витрат, пов`язаних із забезпеченням себе та дитини одягом та взуттям, продуктами харчування, витрат на транспорт, навчання тощо. Отримання позивачем-відповідачем допомоги з боку дідуся ОСОБА_14 не може заміняти собою дохід, який має отримувати матір для забезпечення утримання дитини.

Будь-яких перешкод у спілкуванні з матір`ю відповідач-позивач не робить, а навіть, під час розгляду справи привозив власним транспортом сина до матері у м.Вінниця.

Твердження позивача-відповідача про будь-які неформальні відносини між директором ЗДО "Ромашка" і сім`єю ОСОБА_3 не відпоідають дійсності.

Повідомлення, які надсилались ОСОБА_1 в групу ЗДО "Ромашка" 01.05.2023, 26.02.2003, 08.01.2023, 06.11.2022, надсилались на прохання ОСОБА_3 , в той час як сама ОСОБА_1 перебувала у м.Вінниця.

Відсутність документального підтвердження звернень відповідача-позивача до сімейного лікаря не може визнаватися доказом відсутності у ОСОБА_3 інтересу до стану здоров`я дитини. При тому, що забезпечення явки до лікаря дитини здійснювалось особистим транспортом ОСОБА_3 .

Доказів зловживання алкоголем і керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп`янніння немає.

Третя особа - представник служби у справах дітей Тульчинської міської ради в судовому засіданні пояснила, що надати висновок про доцільність проживання дитини з матір`ю не може, оскільки думки комісії розділилися, а саме, 9 чоловік проголосували за матір, 2 - за батька, 2 - утримались, а для його затвердження необхідно 11 голосів.

Третя особа - представник служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява (а.с.203 т.1), згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, суду довіряє, підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.10.2023 №01/00/011/62151.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи.

Допитана в судовому засіданні 20.12.2023 свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона являється матір`ю ОСОБА_15 . Внук з 5 місяців проживає в неї, вона допомагає його бавити та ростити. Батьки дитини добрі. Раз в тиждень мати приїзжджала та займалась сином. Коли син працював, то вона займаась внуком. При ній вона не бачила, щоб син застосовував погрози чи фізичне насилля до невістки. Зараз дитина тиждень в матарі, тиждень в батька. Іноді внук приїжджає з м.Вінниці агресивним, все йому не подобається та він говорить, що не хоче ходити в той садочок. Коли невістка забрала внука із садочку, то вона казала їй, що забере дитину, на що вона їй відповіла, що хай домовляється про це із сином. Вихованням займалися обоє батьків. ОСОБА_16 переваг комусь із батьків не надає. На її думку, онуку краще буде з батьком.

Допитана в судовому засіданні 20.12.2023 свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона сусідка ОСОБА_17 в с.Тарасівка і у неї з ними нормальні відносини. Бачила, як ОСОБА_18 займалась із сином, гуляла з ним, коли вона була в с.Тарасівка. Чула як ОСОБА_19 вживав нецензурну лайку до ОСОБА_20 та виганяв її з хати. ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння та заганяв авто, а після цього побив свого батька, а потім і її чоловіка, однак вона заяву у міліцію не писала. Їй відомо, що за дитиною доглядала в основному бабуся.

Допитана в судовому засіданні 20.12.2023 свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є невісткою ОСОБА_3 . Коли дитині було 3,5 місяці ОСОБА_21 приїхав з м.Вінниці з дитиною у с.Тарасівка сам. Соня казала, що не хоче їхати в село. Потім у 5 місяців вони приїхали у село, однак вони посварилися і ОСОБА_21 залишився у селі із дитиною, а ОСОБА_22 поїхала у м.Вінницю. Коли їй подзвонили, щоб вона забрала дитину, то вона повідомила, що їй нема куди її забрати. Потім вони помирилися. В подальшому ОСОБА_22 прийняла рішення продовжити навчання і ОСОБА_21 її в цьому підтримав. Вона навчалась у м.Вінниці та приїзджала в село раз у дві неділі, раз в тиждень. ОСОБА_22 могла приїхати вечором у суботу, а в обід в неділю вже поїхати. Вона хороша мати. Конфлікт почався із садочку, коли ОСОБА_22 забрала дитину до м.Вінниці. Коли дитина хворіє, то в ОСОБА_21 є той хто допоможе у догляді за дитиною, коли він на роботі, а у м.Вінниці у ОСОБА_23 немає нікого, коли вона йде на роботу. Знає, що ОСОБА_21 працює на СТО, оформився приватним підприємцем.

Допитаний в судовому засіданні 08.02.2024 свідок ОСОБА_8 суду показав, що познайомився із ОСОБА_3 у травні 2023 року. Тоді він разом із групою оповіщення у с.Бортники зустріли останнього разом із іншим чоловіком. Хлопці були веселі та хамили трошки. Виник конфлікт, під час якого їм були вручені повістки, від отримання яких вони відмовились. Все фіксувалось. Вони проігнурували повістки. ОСОБА_3 знаходиться у розшуку не тільки у РТЦК та в поліції. Під час конфлікту 25 травня ОСОБА_19 ображав військовослужбовців, провокував конфлікт, син був у нього на руках. Дитину привезла на машині бабуся. На прохання віддати дитину бабусі він не реагував. Під час конфлікту ОСОБА_3 був на веселі. Дитина, навіть, була у поліцейському віділку до двох часов ночі.

Допитана в судовому засіданні 08.02.2024 свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_3 . Знає, що дитині 3 роки. Більший час дитина проживає разом із батьком. Зараз тиждень дитина в батька, тиждень - в матері. ОСОБА_19 є добрим батьком, матеріально забезпечує дитину, возить та забирає його з садочка. Як мати, так і батько ставляться до дитини добре.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 14.08.2020 серія НОМЕР_2 (а.с.9 т.1) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2020.

Згідно копії свідоцтва про народження від 01.10.2020 серія НОМЕР_3 (а.с.8 т.1) сторони є батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно договору найму (оренди) квартири від 09.09.2022 (а.с.14-16) та копії акту приймання-передачі квартири від 09.09.2022 (а.с.17 т.1) вбачається, що позивач - відповідач строком до 12.09.2022 орендувала двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки ОСББ "Коцюбинського 33" від 21.09.2023 (а.с.181 т.1) ОСОБА_1 разом із сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору оренди житлового приміщення від 23.08.2023 (а.с.173-176 т.1) та копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.10.2023 №349285506 (а.с.180 т.1) вбачається, що ОСОБА_24 здала ОСОБА_1 строком на 3 роки свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв.м, в яку згідно п.3.1.3 договору орендар має право вселити незалежно від згоди орендодавця своїх неповнолітніх дітей, чоловіка і непрацездатних дітей.

Згідно копії акту обстеження житлових умов сім`ї від 22.06.2023 (а.с.18 т.1) комісією було встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як орендатор з 09.09.2022. Кількість кімнат - 2. Квартира у задовільному стані та придатна для проживання.

Згідно копії довідки КЗ "Дошкільний навчальний заклад №50" Вінницької міської ради" від 25.09.2023 №01-05-24/85 (а.с.182 т.1) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахований до складу викованців КЗ "ДНЗ №50 ВМР" з 25.09.2023.

Згідно копії довідки КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" від 26.05.2023 №35 (а.с.19 т.1) ОСОБА_25 дійсно зарахована на базу стажування комунального некомерційного підприємства "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" для проходження заочної частини інтернатури зі спеціальністі "Акушерство та гінекологія" на контрактній основі з 02.08.2022 по 30.04.2024.

Згідно копії довідки Вінницького національного медичного університету ім.М.І. Пирогова від 26.05.2023 №06/1-390-416 (а.с.20 т.1) ОСОБА_25 дійсно навчається на інтернатурі за спеціальністю "Акушерство та гінекологія" (за контрактом). Термін навчання: 01.08.2021 по 30.06.2024.

Згідно копії повідомлення КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Вінниці" від 13.06.2023 №01-09/602 (а.с.29 т.1) ОСОБА_1 - мати ОСОБА_12 регулярно зверталася до сімейного лікаря із своїм сином на профілактичні огляди з моменту його народження. Хлопчик регулярно оглядався сімейним лікарем та вузькими спеціалістами. Щеплений згідно календаря профілактичних щеплень. Хворів ГРВІ. Мати дитини завжди дотримувалась всіх рекомендацій лікаря, вчасно з`являлася на щеплення та на профогляди. Адміністрація Центру не має документально підтверджених фактів щодо звернення до сімейного лікаря батька ОСОБА_3 з приводу здоров`я дитини.

Згідно копії довідки КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" від 21.08..2023 №61 (а.с.78 т.1) ОСОБА_25 дійсно працює в комунальному некомерційному підприємстві "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" на 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії та виходжування недоношених та хворих новонароджених перетинального центру з 01.08.2023 по теперішній час.

Згідно характеристики на лікаря-інтерна ОСОБА_1 , виданої КНП "ВМКЛ "Центр матері та дитини" (а.с.32 т.1), вбачається, що ОСОБА_1 успішно закінчила у 2021 ВНМУ ім. М.І. Пирогова. У серпні 2021 року була прийнята на посаду лікаря-інтерна акушер-гінеколога у КНП "ВМКЛ "ЦМ та Д", де проходить інтернатуру по сьогоднішній день. За час проходження інтернатури активно опановує практичні навички по обраній спеціальності. Бере активну участь в конференціях, семінарах та лекціях з акушерства та гінекології, що проходять на базі ВНМУ ім. М.І. Пирогова. В повсякденній роботі проявляє допитливість і наполегливість в опануванні практичних навичок та теоретичних знань. Дотримується основ деонтології в спілкуванні з пацієнтами. За час проходження інтернатури зарекомендувала себе як свідома, цілеспрямована та надійна людина, яка завжди готова допомагати оточуючим. Користується повагою серед співробітників та пацієнтів. Приймає активну участь у суспільному житті лікарні. Зважаючи на своєрідність обраної професії, лікар - інтерн ОСОБА_1 неодноразово залишалася на робочому місці в позаробочий час для надання ургентної медичної допомоги, що дає їй змогу в майбутньому стати гідним спеціалістом.

Згідно повідомлення КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" від 30.08.2023 №971 (а.с.98 т.1) вбачається, що лікар-інтерн акушер-гінеколог ОСОБА_1 проходила практичну частину навчання на базі КНП "ВМКЛ "ЦМ та Д" у такі періоди: 02.08.2021-31.08.2021; 01.03.2022-30.06.2022; 01.08.2022-28.02.2023; 01.08.2023-теперішній час; ОСОБА_1 протягом навчання в інтернатурі в КНП "ВМКЛ "ЦМ та Д" несистематично, з власної ініціативи, продовжувала навчання з надання ургентної медичної допомоги понад час, визначений графіком навчання; ОСОБА_1 протягом навчання в інтернатурі залучалась до навчання у нічний час відповідно до графіку навчання; ОСОБА_1 як лікар-інтерн акушер-гінеколог заробітної плати не отримує, оскільки навчається на контрактній формі; вартість послуг КНП "ВМКЛ "ЦМ та Д" із стажування за контрактом з ОСОБА_1 за період з 02.08.2021-30.04.2024 становить 18232 грн; заборгованості з оплати контракту ОСОБА_1 немає.

Згідно повідомлення КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" від 06.09.2023 №991 (а.с.95 т.1) вбачається, що сестра медична відділення інтенсивної терапії та виходжування недоношених та хворих новонароджених перетинального центру ОСОБА_1 до понаднормової роботи не залучається; до роботи у нічний час, під час вихідних і святкових днів ОСОБА_1 залучається відповідно до робочого графіку; розмір заробітної плати ОСОБА_1 за серпень 2023 року становить 6746,19 грн, що також підтверджується наказом КНП "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини" "Про прийняття на роботу ОСОБА_26 " від 28.07.2023 №170-К (а.с.96 т.1) та табелем роботи ВІТНХН 2023 року (а.с.97 т.1).

В період з 04.07.2023 до 05.07.2023 Вінницьким міським центром соціальних служб було проведено оцінку потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 , за результами якої було з`ясовано, що складні життєві обставини в сім`ї ОСОБА_1 відсутні, родина потребує соціальних послуг інформування, консультування, відноситься до вразливих верст населення, про що свідчить копія акту оцінки потреб сім`ї/особи (а.с.21-24 т.1) та копія висновку оцінки потреб сім`ї від 05.07.2023 (а.с.25-26 т.1).

Згідно довідки Тульчинської ЦРЛ Тульчинської міської ради від 28.08.2023 №198 (а.с.99 т.1) ОСОБА_3 за медичною допомогою в психіатричний кабінет не звертався.

Згідно довідки Тульчинської ЦРЛ Тульчинської міської ради від 28.08.2023 №199 (а.с.100 т.1) ОСОБА_3 за медичною допомогою в наркологічний кабінет не звертався.

Згідно копії довідки Тарасівського закладу дошкільної освіти Тульчинської міської ради Вінницької області від 01.09.2023 вих.№17 (а.с.101 т.1) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Тарасівський заклад дошкільної освіти "Ромашка" Тульчинської міської ради з 29.08.2022 по даний час.

Згідно наданого представником позивача-відповідача витягу з переписки з групою ЗДО "Ромашка", яка міститься у мобільному додатку "Viber" (а.с.172 т.1), вбачається, що позивач-відповідач повідомляла про присутність свого сина у даному закладі і одноразово цікавилась терміном проведення вистави.

Згідно копії довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 28.08.2023 №218 (а.с.102 т.1) та довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.07.2023 №152 (а.с.140 т.1) склад сім`ї ОСОБА_3 , жителя с.Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області слідуючий: син - ОСОБА_12 (незареєстрований, фактично проживає); батько - ОСОБА_27 ; мати - ОСОБА_5 .

Згідно копії довідки-характеристики виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.09.2023 №232 (а.с.103 т.1) та довідки-характеристики виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.07.2023 №154 (а.с.141 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_2 , по місцю проживання характеричусться позитивно. На даний час непрацюючий. Веде здоровий спосіб життя. ОСОБА_28 контактує з оточуючими, має добрі взаємини з сусідами. Має спокійний, врівноваженим характер, відповідальний, трудолюбивий, користується повагою серед однолітків. Бере активну участь в громадському житті територіальної громади. До алкогольних напоїв підходить як людина зі здоровим глуздом. У випадках, які дискримінують людську гідність, ОСОБА_3 не був помічений. Дисципліну та громадський порядок не порушував. Суперечок та розбіжностей з представниками місцевої влади не було. Скарг на ім`я ОСОБА_3 до виконкому не поступало. Іншими компрометуючими даними виконком міської ради не володіє.

Згідно акту обстеження умов проживання від 01.09.2023 (а.с.221, 223 т.1) комісія встановила, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьками - ОСОБА_27 та ОСОБА_5 в житловому будинку загальною площею 80,2 кв.м, житловою площею 42,1 кв.м. Будинок складається з 3 кімнат, кухні та ванної кімнати. Будинок належить матері ОСОБА_5 на підставі договору дарування. В будинку чисто та затишно. Санітарно-гігієнічний стан будинку відповідає нормам. На подвір`ї наявний дитячий майданчик та багато іграшок. Дохід сім`ї складається з тимчасових підробітків ОСОБА_21 . Мати ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, має тимчасові заробітки та утримує домашнє господарство. Батько ОСОБА_27 знаходиться на військовій службі в ЗСУ. У дитини наявне окреме спальне місце в кімнаті з батьком, наявне місце для ігор. Усі основні потреби дитини забезпечені в повній мірі. Наявний одяг та взуття дитини, яке відповідає віку, сезону та статі дитини. Стосунки в сім`ї доброзичливі.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 04.07.2023 (а.с.139 т.1) комісія встановила, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку загальною площею 80,2 кв.м. Будинок знаходиться у відмінномі стані. Разом з ОСОБА_3 ще проживає батько - ОСОБА_29 (проходить службу в ЗСУ) та мати - ОСОБА_5 . Для дитини створені належні умови для розвитку, навчання та виховання. Наявна велика кількість іграшок відповідно віку, різноманітного одягу відповідно сезонів. Мати ОСОБА_1 з сім`єю не проживала, приїздила до дитини на вихідні, займалася та проводила час з нею. На момент складання акту обстеження дитина перебувала з матір`ю в м.Вінниця.

Згідно копії договору дарування будинку від 27.10.2001, зареєстрованого Тульчинським МБТІ 31.10.2001(а.с.138 т.1) вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

15.08.2023 ОСОБА_5 надала письмову згоду на проживання у її житловому будинку ОСОБА_3 разом з його малолітнім сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відповідна заява (а.с.142 т.1).

Згідно повідомлення Тарасівського закладу дошкільної освіти Тульчинської міської ради Вінницької області від 11.08.2023 вих.№14 (а.с.143-144 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 приводить і забирає з Тарасівського закладу дошкільної освіти "Ромашка" Тульчинської міської ради Вінницької області малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.09.2022 і по даний час. ОСОБА_30 цікавиться виховним процесом та успіхами дитини у навчанні, відвідує батьківські збори, дитячі свята та будь-які інші культурно-масові заходи, що відбуваються в закладі дошкільної освіти; мати ОСОБА_1 , починаючи з 01.09.2022 і по даний час відвідувала малолітнього сина ОСОБА_31 у даному закладі декілька разів (2-3 рази). Приводила і забирала сина з закладу дошкільної освіти 1-2 рази, не цікавилася виховним процесом та успіхами дитини у навчанні, не відвідувала батьківські збори, дитячі свята та будь-які інші культурно-масові заходи, що відбуваються в закладі; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.09.2022 і по даний час відвідував Тарасівський заклад дошкільної освіти "Ромашка" 138 днів із 217 робочих; батько ОСОБА_3 сплачує кошти на забезпечення харчування дитини, придбання навчального приладдя в ході освітнього процесу; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує різновікову групу Тарасівського закладу дошкільної освіти "Ромашка".

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.219 т.1) ОСОБА_3 є власником транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.н. НОМЕР_1 .

Згідно копії договору оренди транспортного засобу від 03.10.2023 (а.с.217-218 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_32 в тимчасове оплатне користування транспортний засіб ВАЗ 21099, д.н.н. НОМЕР_1 , строком до 04.10.2024, орендна плата становить 8000 грн щомісячно.

Згідно копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.09.2023 у справі №148/1697/23 (а.с.219-221) вбачається, що провадження у справі №148/1697/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно повідомлення Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 30.06.2023 №7606/230/01-2023 (а.с.63 т.1) вбачається, що за результатати розгляду звернення ОСОБА_3 від 29.06.2023 за №3011 встановлено, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зв`язку із чим підстав для внесення вказаної події до ЄРДР немає.

Наявні в матеріалах справи докази, зокрема: копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2018 у справі №127/5644/18 (а.с.27-28 т.1), копії постанов Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.12.2014 у справі №148/3100/14-п (а.с.51 т.1), від 04.10.2013 у справі №148/6207/13-п (а.с.52 т.1), копія вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.09.2025 у справі №148/1467/15-к (а.с.53-54 т.1) та копія ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.04.2017 у справі №148/1467/15-к (а.с.55 т.1) суд до уваги не бере, оскільки дані докази характеризують відповідача-позивача ще задовго до того періоду, коли сторони уклали шлюб та між ними виник спір щодо визначення місця проживання їх дитини.

Надані представником позивача копія заповіту від 01.12.2020 (а.с.179 т.1), копія виписки Квасніцької С.В., виданої АТ "ПРИВАТБАНК" від 14.07.2023 (а.с.184-186 т.1), копія договору міни від 14.04.2006 (а.с.187 т.1), копія витягу з Державного реєстру правочинів від 14.04.2006 №2288583 (а.с.188 т.1) суд до уваги не бере, оскільки вони не стосуються предмету спору та обставин справи.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 , від 12.10.2023 №01/00/011/62/51 (а.с.200-202 т.1) комісія вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . На засіданні комісії були присутні обоє батьків.

Згідно витягу з протоколу №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 31.10.2023 (а.с.52-55) вбачається, що комісією рішення з приводу доцільності визначення місця проживання малолітньго ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 , від 12.10.2023 прийнято не було, оскільки за результатами голосування: "за" - 9, "проти" - 2, "утримались"-2.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, позивач-відповідач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач-позивач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача-відповідача про відновлення її дошлюбного прізвища " ОСОБА_11 " є законною та підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить з таких обставин.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів та показів свідків судом встановлено, що з 2021 року за домовленістю сторін їх спільний син проживає в с.Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області разом з батьком, в той час як мати навчається у м.Вінниці, де проживає в орендованій квартирі та приїжджає до родини на вихідні.

Починаючи з кінця червня 2023 року між сторонами виник конфлікт, в результаті якого між ними склалися неприязні стосунки та вони не можуть дійти згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх малолітній син ОСОБА_10 . Сторони припинили шлюбні відносини, їхня сім`я розпалась та вони проживають окремо, ОСОБА_1 проживає у м.Вінниця, ОСОБА_3 - в с.Тарасівка, Тульчинського району. На даний час їх спільна дитина проживає на дві сім`ї, зокрема: тиждень дитина живе у матері та відвідує там дитячий садочок, а тиждень - у батька, де також відвідує садочок.

Статтею 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.2 ст. 2 СК України сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч.6, 7 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

За правилами ч.1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст.14 Закону України "Про охорону дитинства"діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Згідно ч.1-3, ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, на турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Така правова позиція викладена і Верховним Судом України в постанові від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16.

Таким чином, вищезазначене положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

При цьому, вимоги національного законодавства, а саме: ст. 21, 22, 24, 51 Конституції України, ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи.

Відповідно до положень ст.3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 08.01.2009 у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" та рішення від 16.07.2015 у справі "Мамчур проти України").

ЄСПЛ у своєму рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява №31111/04 зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, судом мають враховуватися об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Відтак, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини. При цьому, передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

У той же час, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Згідно ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

В свою чергу, виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Виходячи зі змісту ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Слід зауважити, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у стабільній та благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29.05.2013 Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02.10.2015 № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

У вказаній Резолюції Парламентська Асамблея Ради Європи закликала держави-учасниці включити у своє законодавство положення щодо можливості почергового проживання дитини з кожним із батьків після їх розлучення за винятком випадків, якщо має місце жорстоке поводження чи побутове насильство над дитиною з боку одного із батьків. При цьому час, який дитина проводить з кожним із батьків, рекомендовано визначати, виходячи з потреб та інтересів дитини.

Відповідності до ст.5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

Тобто, спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26.10.2022 у справі № 750/9620/20, від 04.10.2023 в справі № 208/4667/20, від 14.12.2022 у справі № 742/2571/21, від 10.01.2024 у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною, а у постанові від 16.02.2024 у справі №465/6496/19 Верховний Суд таки застосував дану модель.

Отже, є всі підстави вважати, що застосування спільної фізичної батьківської опіки не суперечить традиціям та громадському порядку в Україні, які відображені у нормах позитивного права. Вказані положення національних законів, які відповідають міжнародним договорам, свідчать про існування правого підґрунтя для застосування спільної фізичної батьківської опіки.

В даному випадку сторони припинили шлюбні відносини, їхня сім`я розпалась і вони мешкають окремо та не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання свого малолітнього сина.

Судом взято до уваги, що у справі відсутні докази, які б підтверджували, що батьки не дбають про здоров`я своєї дитини, чи не беруть участі у її вихованні. Навпаки, надані ними докази підтверджують, що обидвоє батьків належним чином виконують свої батьківські обов`язки, піклуються про розвиток, здоров`я свого сина, створили належні умови для його проживання. При цьому, судом враховано, що і мати, і батько характеризуються позитивно, власного житла не мають, займаються вихованням та доглядом за сином почергово, у обох батьків сталі відносини з дитиною. У той же час, між ними існує особистий конфлікт та неприязні відносини, що унеможливило вирішення питання щодо визначення місця проживання їх сина у позасудовому порядку.

Належних та допустимих доказів притягнення відповідача - позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, позивачем та її представником суду не надано, як і не здобуто таких фактів в ході розгляду справи, що спростовує доводи позивача та її представника з цього приводу. Твердження позивача-відповідача та її представника про створення відповідачем-позивачем перешкод позивачу-відповідачу у спілкуванні з дитиною не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Обставин, зазначених у ч.2 ст.161 СК України судом не встановлено, як і не встановлено обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини. Сторони висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про свого сина.

Судом враховано, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина, якій на даний час лише 3 роки, потребує уваги, підтримки і любові обох батьків. Саме у цьому віці вона потребує як материнської, так і батьківської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

Водночас, суд неодноразово наголошував в судовому засіданні на можливість застосування моделі спільної фізичної опіки над дитиною. Однак, від мирного врегулювання спору сторони відмовились. При цьому, відповідач-позивач не заперечував щодо спільної опіки, а позивач-відповідача була категорично проти. В свою чергу, органи опіки та піклування не розглянули можливість й доцільність застосування моделі спільної фізичної опіки над дітьми (почергового проживання з кожним із батьків за відповідним графіком).

Дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на її виховання і обов`язком батьків діяти в її інтересах, при вирішенні даного спору суд вважає необхідним надати першочергове значення саме найкращим інтересам дитини та застосувати модель спільної батьківської опіки над дитиною, яка сприятиме співпраці батьків та забезпечить належне виховання та задоволення потреб дитини, адже в інтересах дитини буде саме почергове проживання з кожним із батьків до досягнення нею шкільного віку. При цьому, судом враховано, що особисті конфлікти між сторонами не мають порушувати інтереси дитини. Використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на забезпечення дитині як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.

В тім, слід зазначити, що залежно від обставин, які можуть виникнути у житті дитини та її батьків, місце проживання малолітнього ОСОБА_12 може бути змінено в подальшому, як за рішенням суду так і за згодою самих батьків, у тому числі з урахуванням думки дитини.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком за адресою: АДРЕСА_2 ; два тижні з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, почергове проживання дитини доцільно розпочати за місцем проживання батька, де вони тривалий час проживають, надавши можливість батькам налагодити необхідні комунікації та залагодити непорозуміння.

Водночас, суд вкотре наголошує сторонам, що батьки мають спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку їх дитини, узгодити порядок несення витрат на її утримання.

З огляду на вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних та зустрічних вимог позивача-відповідача та відповідача-позивача в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до вимог сторін та ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені сторонами, слід залишити за ними.

На підставі викладеного, Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 3, 7, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.29 ЦК України, ст. 2, 7, 105, 110, 112, 113, 141, 157, 160, 161 СК України, ст.8, 11, 12, 14, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.4 ст.206, ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , поданий представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , поданий представником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , представникоком якої є ОСОБА_2 , за участі третіх осіб - служби у справах дітей Тульчинської міської ради та служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ) та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 14.08.2020 у Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 218.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище " ОСОБА_11 ".

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до досягнення ним шкільного віку, почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Двотижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 12:00 год. неділі та завершується через два тижні о 12.00 год. неділі.

Перші два тижні, починаючи з 03.03.2024, дитина проживає з батьком.

По завершенню двох тижнів, протягом яких діти проживають з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привести) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

В іншій частині позовних та зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дитини відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2024.

Суддя: