Справа № 466/2299/24
Провадження № 2-о/466/116/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шпири Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Доготер Оксана Георгіївна, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

у с т а н о в и в :

заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис яким застосувати до ОСОБА_2 заборону вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_2 є її онуком та вони проживають в одному будинку, але в окремих квартирах. ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Домашнє насильство проявляється як фізично так і психологічно. ОСОБА_2 поводить себе агресивно, вимагає його обслуговувати та годувати. Вона неодноразово зверталася в поліцію, ОСОБА_2 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також до кримінальної відповідальності. Проте, його поведінка не змінилася. У зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без їх участі.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, рідні брати і сестри.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є бабою ОСОБА_2

ОСОБА_2 вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство. У зв`язку із чим 18.06.2021 року, 11.06.2023 року органами поліції виносилися Термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_2 №181260 від 18.06.2021 року та №306754 від 11.06.2023 року.

Проте, незважаючи на наявність Термінових заборонних приписів ОСОБА_2 продовжував вчиняти неправомірні дії насильницького характеру відносно ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду від 25.02.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду від 25.07.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02.08.2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Наведені вище обставини свідчать про схильність ОСОБА_2 до насильницьких дій відносно ОСОБА_1 , та вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 терміном на три місяці.

Керуючись ст.ст.141, 294, 350-1, 350-8 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 протягом 3 (трьох) місяців:

- перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань менше 600 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- переслідувати постраждалу особу ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію рішення направити до Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Львівського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва