"21" лютого 2024 р. Справа № 363/869/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

21 лютого 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

встановив:

20.02.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 у якій вона просить встановити факт спільного проживання та ведення спільного побуту між нею та її загиблим батьком ОСОБА_2 та, відповідно, її права на отримання грошової допомоги після загибелі батька.

Заявник зазначає, що встановлення факту спільного проживання та ведення спільного побуду між нею та її загиблим батьком є необхідним для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №168 від 28.02.2022 року.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та відкриття провадження у справі, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України, за змістом якої цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Зі змісту заяви встановлено, що між заявником та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року №290/289/22-ц/врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Враховуючи правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, суд визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги заявника про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного побуту між нею та її загиблим батьком ОСОБА_2 та, відповідно, її права на отримання грошової допомоги після загибелі батька, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за зазначеною заявою та роз`яснити заявнику, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.186, 258-261 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до Київського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї документами направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Б. Баличева