УХВАЛА

21 лютого 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янка М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у справі, мотивуючи її тим, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2023 у справі №569/13749/23 позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073, 60 грн та 7 000, 00 грн витрат на правову допомогу. На виконання вказаного рішення видано виконавчий документ.

17.01.2024 між ним та ОСОБА_2 був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким він набув право вимоги, зокрема, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2023 у справі №569/13749/23.

Заявник, керуючись положеннями ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд замінити у справі №569/13746/23 стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2023 у справі №569/13749/23 позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073, 60 грн та 7 000, 00 грн витрат на правову допомогу. На виконання вказаного рішення видано виконавчий документ.

17.01.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким ОСОБА_1 набув право вимоги, зокрема, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2023 у справі №569/13749/23.

Суд звертає увагу, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при:

(1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін;

(2) розірванні договору в судовому порядку;

(3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом;

(4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України;

(5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 203/4566/15-ц.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

З огляду на викладене вище, враховуючи наявність доказів відступлення прав вимоги стягувачем правонаступнику ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 у справі №569/13749/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 21.02.2024.

Суддя Левчук О. В.