Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/4125/21
Провадження №2/552/196/24
У Х В А Л А

09.02.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Харченко Костянтин Сергійович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Барінов Денис Валерійович,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати в загальному позовному провадженні.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа №642/4125/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати у загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 повторно не з`явились.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в засідання також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Справа неодноразово призначалась судом до розгляду, але позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являлась.

При цьому про дату, час та місце судового розгляду були повідомлена належним чином за адресами, що ними вказані у позовній заяві та інших заявах на адресу суду:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 АДРЕСА_2 .

Одного разу одержавши повістки, в подальшому позивач та його представник судові повістки за даними адресами позивач та його представник не одержують, та повістки повертаються до суду з довідками поштової організації про причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Позивач та його представник про зміну своїх адрес суду не повідомили.

За телефоном повідомити їх про дату, час та місце судового засідання не представилось за можливе.

У підсистемі «Електронний суд» позивач не зареєстрований. Представник позивача необхідних даних для надання йому доступу до справи в Електронному суді суду не надав.

Ні позивач, ні його представник до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності не звертались.

Інші способи повідомити позивача про розгляд справи у суду були відсутні, у зв`язку з цим він викликаний в судове засідання через оголошення на сайті «Судової влади» відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Тому позивач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 1, 2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (частини 1, 2, пункт 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Будучи обізнаними про розгляд справи в суді, позивач або його представник всупереч положенням статті 44 ЦПК України, яка покладає на учасника обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, протягом тривалого часу не вчинили жодних дій для з`ясування про стан судового провадження, з заявами про розгляд справи за їхньої відсутності, про забезпечення їх участі у засіданні в режимі відеоконференції чи з іншими заявами до суду не звертались.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Позивач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, про причини неявки не повідомляв.

Тому враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, в судове засідання не з`явився повторно, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши наслідки залишення без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за викликом суду.

Роз`яснити, що згідно ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий О.А.Самсонова