ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1960/24 Справа № 185/9863/23 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 має 27 років загального страхового стажу, з них 13 років 5 місяців в шкідливих підземних умовах праці у відповідача. На виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивач працював з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах, що і призвело до того, що позивач захворів на професійні захворювання.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - 241 000,00 грн., без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1 200 (одна тисяча сто) грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 60 000 грн, судового збору до 600 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з 25.07.1991 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 25.07.1991 року прийнятий підземним гірничим другого розряду з повним робочим днем в шахті, 01.12.1995 року звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, 23.06.2005 року прийнятий гірником підземним 3 розряду на дільницю ПР-ТБ з повним робочим днем під землею. 19.05.2008 року переведений гірником підземним з розряду з повним робочим днем під землею на дільницю ремонтно-відновлювальних робіт, 22.06.2010 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю підготовчих робіт №1, 19.12.2018 року позивач був звільнений, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України.

Згідно з п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.02.2020 р. (далі - Акт), висновок про наявність шкідливих умов праці згідно з Державними санітарними нормативними правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності фактору виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248 оцінка умов праці прохідника 5 розряду дільниці підготовчих робіт №1 ВСП "ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ" ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_1 віднесена: - по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин - до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі»; - за мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; - за параметрами шуму - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; - за параметрами загальної вібрації - до 2 класу «Допустимі»; - за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; - за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; - загальна оцінка - до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі».

Згідно п.17 Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: (зазначаються конкретні факти невиконання технологічних регламентів виробничого процесу; порушень режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту; аварійних ситуацій, пошкодження захисних засобів і механізмів, систем вентиляції, екранування, сигналізації, освітлення кондиціювання повітря; порушення правил охорони праці, гігієни праці; відсутність (невикористання засобів індивідуального захисту; недосконалість технології, механізмів, робочого інструментів, неефективність роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів, механізмів, захисту індивідуального захисту; відсутність заходів і засобів рятувального характеру тощо). Працюючи в підземних умовах шахти прохідником дільниці підготовчих робіт №1, виконував комплекс робіт по проходці горизонтальних гірничих виробок згідно технологічним процесом (піднесення матеріалів, установка металокрепі тощо). Внаслідок недосконалості технології, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, скребковий перевантажувач з), відсутність можливості встановлення систем відсмоктування та уловлювання пилу підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Згідно п.18 Акту, Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Важкість праці: робоча поза з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30° 358 разів за зміну, при нормі 51-100 разів; маса вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну становила 60 кг. при нормі до 30 кг; фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів рук, тулуба, ніг становило 40000 кг/м., при нормі до 44000 кг/м, величина статичного навантаження за зміну двома руками становило 70000 кг/с. при нормі до 70000 кг/с; переходи пішки становили до 8 км за у при нормі 8 км. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 30 разів перевищує ГДК (120,65 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/мЗ) по ГОСТ 12.1.005-88 "(Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны". Рівень відносної вологості повітря 83%, при нормі 75% по ДСП 3.3.1.095-2002. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 10 дБА (90лБА при ГДР 80дБА) по ДСН 3.3.6.037-99.

На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 06.02.2020 р. протокол №259, Позивачу було встановлено професійне захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8, рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В». ЛН першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні, 06.02.2020 р.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №604733 від 26.03.2020 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 , з 17.03.2020 року первинно встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, до 01 квітня 2021.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №129793 від 25.03.2021 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 , з 01.04.2021 року повторно встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, безстроково.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №063937 від 25.03.2021 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 45% - радикулопатія з деф. артр., 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість, з 01.04.2021 р. до безстроково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60%. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 120 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановлено, що позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 120 000 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, в оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року, в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: