Справа №534/882/23
Провадження №2/534/597/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Лук`янчикової О.А.,

представника позивача Миргородської О.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач КВП «Теплоенерго» звернувся до суду зі згаданим позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість, яка складається з: боргу за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 60 059,06 грн., інфляційних втрат 2051,10 грн, 3 % річних від простроченої суми - 600,27 грн., всього 80 649,41 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 684 грн.

Свої вимоги мотивують тим, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії споживачам м. Горішні Плавні. Позивач надає комунальні послуги відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на березень 2023 виникла заборгованість в сумі 60 059 грн 06 коп.

Ухвалою суду від 11.05.2023 позовна заява КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.09.2023 ухвалено заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області, яке 12.10.2023 ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області скасовано та призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судовому засідання просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи повідомленими у встановленому законом порядку, до суду не з`явилися, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надали, клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідачем ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що позивачем подано позовну заяву 09 травня 2020, просить суд застосувати правові наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги з моменту виникнення заборгованості за період березень-травень 2020.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи повно, всебічно та об`єктивно, а також оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії (опалення) споживачам м. Горішні Плавні.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні, займається економічною діяльністю, зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, проведення інших будівельно монтажних робіт.

Отже, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.

Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії, призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно договору, що оформляється на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Частиною 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Відповідачі не виконали обов`язок укласти договір з виконавцем послуг в особі КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні». В зв`язку з чим, надання послуги з централізованого опалення здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил.

Не зважаючи на відсутність письмового договору, фактично між сторонами існували правовідносини з приводу надання-отримання послуги з централізованого опалення, а отже існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє споживача обов`язку щодо оплати наданих їм послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц).

Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорам.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання за ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

З матеріалів справи вбачається, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» надає комунальні послуги відповідачам, які проживали на час виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією по нарахуванням суми заборгованості.

У результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на березень 2023 у відповідачів виникла заборгованість: за період з 01.04.2011 по 01.04.2023 в сумі 60 059 грн 06 коп. за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 60 059 грн 06 коп.; інфляційні втрати в сумі 2 051 грн 10 коп.; 3 % річних від простроченої суми 600 грн 27 коп. Всього в сумі 62 410 грн 43 коп.

З 01.03.2020 року по 01.04.2023 року борг за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 38 593грн 12 коп.; інфляційні втрати в сумі 2 051 грн 10 коп.; 3 % річних від простроченої суми 600 грн 27 коп.

На підтвердження суми заборгованості відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 60 059 грн 06 коп., інфляційних втрат 2 051 грн 10 коп., 3 % річних від простроченої суми 600 грн 27 коп., всього 62 710 грн 43 коп., на користь КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» позивачем надано розрахунки заборгованості за період з 01.04.2011 по 01.04.2023.

Як вбачається з розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних від суми заборгованості за період з 01.03.2020 по 01.02.2022 за несвоєчасну оплату спожитої теплової енергії позивачем нараховано 3 % річних від простроченої суми, що становить 600,27 грн (а.с.8), інфляційні втрати що становлять 2 051,10 грн, проте за основу для розрахунку інфляційних втрат та 3% річних позивач узяв розмір простроченого платежу за відповідний місяць, цей розмір не відповідає розміру суми заборгованості за аналогічний період у розрахунку заборгованості за надані послуги. Отже, розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних від суми заборгованості за період з 01.03.2020 по 01.02.2022, на який посилається позивач, не є достатнім для задоволення позовних вимог в цій частині.

Отже, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України.

Згідно з наданим позивачем розрахунком борг за період прострочення становить 62710 грн 43 коп.

У своїй заяві відповідач ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Позивачем ОСОБА_1 зазначено, що позивачем подано позовну заяву до суду 09.05.2023, а розрахунок заборгованості здійснений з 01.04.2011. Вимога про стягнення заборгованості з 01.04.2011 подана з пропущенням трирічного строку позовної давності. У справі відсутні докази, які б свідчили про переривання позовної давність. Отже, стягненню підлягає заборгованість за період у межах позовної давності, а саме з 01.05.2020 по 01.04.2023, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 09.05.2023.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року N 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).

Як зазначено вище, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Позивачем доведено надання відповідачам послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, а відповідачами не спростовано наявність заборгованості та її розміру з 01.05.2020 року по 01.04.2023.

Серед іншого, суд прийшов до переконання, що застосування позовної давності за заявою одного відповідача при солідарному обов`язку трьох відповідачів розповсюджується також і на вимоги про стягнення заборгованості з двох відповідачів, навіть при відсутності заяви від них про застосування позовної давності.

Такий висновок зробив суд, виходячи зі змісту пункту 139 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18), згідно якого «у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності». Тобто при солідарному обов`язку будь-який із відповідачів може заявити про застосування позовної давності.

Тому суд вбачає підстави застосувати позовну давність до вимоги про солідарне стягнення заборгованості з усіх відповідачів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості з 01.04.2011 по 01.05.2020 сплинув.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.05.2020 по 01.04.2023 включно в сумі 37 002 грн 82 коп заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання та гарячого водовідведення.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільний позов Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 37 002 (тридцять сім тисяч дві) грн 82 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» судовий збір у сумі по 527 грн 90 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», , р/р IBAN НОМЕР_1 , адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Молодіжна, 8;
Відповідачі:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.Ю. Комарова

Повний текст рішення виготовлено 04.03.2024.