Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1269/23
Провадження № 2/499/91/24
У Х В А Л А

про необґрунтованість заявленого відводу

04 березня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, розглянув заяву про відвід судді в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

Іванівський районний суд Одеської області розглядає цивільну справу за позовною заявою адвоката Боднарука Миколи Миколайовича ( далі також представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі також позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з відповідача на її користь, з дня пред`явлення позову, аліменти в розмірі: 15000 гривень щомісячно, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі такождитина) повноліття; 15000 гривень до досягнення дитиною трьох років (далі також позовна заява).

27 лютого 2024 року представник відповідача адвокат Уртаєв Олег Ігорович (далі також представник відповідача) подав до суду заяву про відвід судді, в якій зазначив таке: 19 грудня 2023 року вперше подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 20 грудня 2023 року відмовив в задоволенні клопотання, через те, що ним не подано до суду доказів, які б свідчили про об`єктивну ускладненість його прибуття в судове засідання; в ухвалі від 20 грудня 2023 року не вказано, в чому саме полягає неможливість проведення засідання в режимі відеоконференції, та суд не посилається на відсутність технічної можливості, та відмовив в задоволенні клопотання лише з суб`єктивних причин; 21 грудня 2023 року повторно подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з детальним обґрунтування неможливості прибуття в засідання особисто, проте суд знову відмовив в його задоволенні з формальних причин; 29 грудня 2023 року він втретє подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з обґрунтуванням неможливість прибуття в засідання особисто, проте судом також відмовив в його задоволенні; разом з тим, Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 08 січня 2023 року задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій суд наголосив, що оскільки представник позивача вже безпосередньо брав участь в судовому засіданні, суд стосовно нього виконав приписи частини 4 статті 217 ЦПК; задовольняючи клопотання представника позивача суд допустив дискримінаційні дії стосовно представника відповідача; 07 лютого 2024 року, 15 лютого 2024 року ним подані клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, які суд не розглянув; суд порушив принцип рівності сторін з огляду на безпідставні відмови в задоволенні клопотань про проведення судових засідань в режимі відеоконференцій (далі також заява від 27 лютого 2024 року).

Суд вирішує питання щодо заяви від 27 лютого 2024 року.

2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін зазначає таке.

Позивач, відповідач, представник відповідача до судового засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

3. Учасники судового провадження висловили таке.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення заяви від 27 лютого 2024 року, оскільки суд не застосовував різних підходів до організації судового процесу, а представник відповідача, відповідач зловживають своїми правами та не з`являються за викликом суду.

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався такі.

4.1. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК).

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини 1 статті 36 ЦПК).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК).

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (частина 3 статті 40 ЦПК).

Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (частина 2 статті 43 ЦПК).

Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою (частина 1 статті 212 ЦПК).

Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників (частина 4 статті 217 ЦПК).

4.2. Суд зазначає, що неупередженість суду має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм під час врахування особистих переконань й поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та за об`єктивним критерієм. Тому суд має визначити, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді та чи достатньо ознак, щоб вирішити про особисту упередженість, з урахуванням того, що за суб`єктивним критерієм, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що для відводу судді мають бути обґрунтовані наявні факти, покладені в основу заяви про відвід, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, а їх наявність повинна бути доведеною. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови в його задоволенні.

Суд наголошує, що ЦПК визначені підстави для відводу судді, а його неупередженість презумується тим, що суддя, здійснює правосуддя, є незалежним від будь-якого незаконного впливу та керується верховенством права, здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України з додержанням принципу верховенства права.

Суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Статтями 36, 37 ЦПК передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в цивільному провадженні.

4.3. Суд констатує, що суть заяви від 27 лютого 2024 року про можливу упередженість судді зводиться до непогодження представника відповідача із судовими рішеннями, які ухвалюються або не ухвалюються головуючим.

Суд звертає увагу, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду, й такий спосіб участі має винятковий характер, який зумовлений обґрунтованими причинами, що ускладнюють або роблять очевидно неможливим особисту участь учасника судового провадження в судовому засіданні.

Уся нормативна конструкція частини 1 статті 212 ЦПК вказує на те, що саме суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно вирішувати питання про форму судового засідання. Отже, в цьому разі бажання учасників є умовно зобов`язуючим та не породжує обов`язкового врахування судом.

Виключного переліку випадків у яких суд може постановити ухвалу про участь особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції ЦПК не визначає, тому необхідність проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначається в кожному окремому випадку, з урахуванням обставин справи, її складності та потреби учасників справи, які за станом здоров`я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми в судовому засіданні, а їх участь є обов`язковою.

Суд ухвалою від 12 лютого 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, визнав участь відповідача в судовому засіданні обов`язковою, тому йому була направлена повістка про виклик до суду, та способом направлення телефонограми на засіб зв`язку додатково повідомлено про необхідність прибуття в судове засідання призначене на 12 годину 00 хвилин 04 березня 2024 року.

Натомість представник відповідача достовірно знаючи про виклик відповідача до суду, без врахування приписів, частини 1 статті 212 ЦПК зловживаючи своїм правом знов подає 07 лютого 2024 року, 15 лютого 2024 року подібні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, які суд не розглянув, через подання ним заяви від 27 лютого 2024 року.

Отже, представник відповідача фактично використовує його процесуальні права (як елементи судової системи захисту законних прав) саме з метою зловживанням такими, зокрема способом подання численних аналогічних клопотань, які вже суд вирішив.

Посилання представника відповідача на наявність дискримінаційних дій до сторони відповідача не заслуговують на увагу, оскільки суд не допускав жодних відмінностей або надання переваг іншим учасникам справи та неодноразово роз`яснював представнику відповідача, відповідачу, що вони не позбавлені можливості прибути в судове засідання, щоб безпосередньо бути вислуханими судом.

Одночасно суд звертав увагу, що представнику позивача за таких же обставин було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції й тільки після того як він безпосередньо прибув у судове засідання, коли стосовно нього були виконі приписи частини 4 статті 217 ЦПК, суд надалі за клопотанням забезпечив його участь в режимі відеоконференції.

Тож, за таких обставин навпаки дії представника відповідача виглядають так, що він вимагає для себе надання відмінностей на противагу представнику позивача, який виконав свій обов`язок та прибув за викликом суду.

Водночас представник відповідача не зазначає конкретний вид дискримінації, тому суд не може надати повну оцінку цим обставинам щодо наявності підстав для відводу судді.

4.4. Суд вважає, що представник відповідача не навів переконливих обставин, які б обумовлювали наявність підстав відводу судді, передбачених статтею 36 ЦПК або інших обставин, які дійсно викликають реальний сумнів у його неупередженості та є підставами, що виключають участь судді в цивільному провадженні відповідно до приписів пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК.

Відтак, заява від 27 лютого 2024 року є необґрунтованою, тому в порядку визначеному частиною 3 статті 40 ЦПК вирішення питання про відвід судді має здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

5. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку щодо необґрунтованості заяви від 27 лютого 2024 року та необхідності передачі справи до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.

Керуючись статтями 36, 40, 260, 261 ЦПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву від 27 лютого 2024 року передати до канцелярії Іванівського районного суду Одеської області для вирішення питання про відвід судді Кравчука Олександра Олександровича, суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого визначити в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

4. Повний текст ухвали складений 06 березня 2024 року.

СуддяОлександр КРАВЧУК