У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2024 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуз Олександра Володимировича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку, треті особі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці, первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України шахта «Білозерська», -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТДВ «Шахта Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року та встановлення факту нещасного випадку пов`язаного з виробництвом і просить забезпечити вказаний позов:

шляхом заборони будь-яким підприємствам, установам, організаціям використовувати акт за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року щодо нещасного випадку який стався з ОСОБА_1 о 02 годині 15 хвилин 13 листопада 2022 року, затверджений директором ТДВ «Шахта «Білозерська» В.В. Вільховим 23 січня 2024 року, при вирішенні питань огляду ОСОБА_1 у медико-соціальних експертних комісіях та при призначенні, зміні, припинені йому будь-яких виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа №227/491/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року та встановлення факту нещасного випадку пов`язаного з виробництвом.

В зазначеному позові позивач просить суд:

скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ним о 02 годині 15 хвилин 13 листопада 2022 року на ТДВ «Шахта «Білозерська» за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року, яким вказаний факт, визнаний таким, що не пов`язаний з виробництвом

встановити факт нещасного випадку, як такий, що пов`язаний з виробництвом, який стався з ним о 02 годині 15 хвилин 13 листопада 2022 року на ТДВ «Шахта «Білозерська».

Позов обґрунтований тим, що за час роботи на ТДВ «Шахта «Білозерська» з позивачем 13.11.2022 року, під час виконання трудових обов`язків, трапився нещасний випадок. За наслідками розслідування нещасного випадку був складений акт спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 22.11.2022 року, яким було визнано нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом та який підлягав обліку по ТДВ «Шахта «Білозерська».

У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.09.2023 року у справі № 227/736/23 задоволено частково.

Коли відповідач по справі остаточно переконався, що в силу вищевказаних рішень суду він вимушений буде відшкодувати позивачу моральну шкоду, після спливу майже трьох років з моменту складання акту форми Н-1, ТДВ «Шахта «Білозерська» оскаржила акт Н-1/П від 22.11.2022 року до Східного міжрегіонального управління держслужби України з питань праці.

23.11.2023 року головним державним інспектором відділу гірничотехнічного нагляду північно-західного напрямку управління гірничого нагляду Варавенко А.О. був виданий припис за формою Н-9 № 06.1-15/4/3/23, яким зобов`язано провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13.11.2022 року.

За наслідками повторного розслідування нещасного випадку був складений акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13.11.2022 року, за формою Н-1/НП від 19.01.2024 року. Згідно висновків, викладених у вказаному акту комісія дійшла висновку, що у неї не має підстав вважати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом та зазначила, що акт за формою Н-1 від 22.11.2022 року втрачає силу.

На теперішній час позивач оскаржує акт розслідування від 19.01.2024 року і прагне до відновлення свого становища, яке існувало до видачі відповідачем оскаржуваного акту за формою Н-1 від 19.01.2024 року.

Представник позивача зазначає, що оскаржуваний акт за формою Н-1 від 19.01.2024 року скасовує акт за формою Н-1 від 22.11.2022 року, яким був встановлений зв`язок нещасного випадку з виробництвом та на підставі якого позивачу здійснюються соціальні виплати.

Отже, найближчим часом, позивач не зможе пройти плановий огляд у МСЕК, оскільки на теперішній час, на підставі складеного відповідачем оскаржуваного акту його нещасний випадок визнано таким, що з виробництвом не пов`язаний, а тому позивач втратить право на соціальні виплати у вигляді державної допомоги по втраті працездатності, яка є його джерелом до існування. Якщо позивач не пройде переогляд у МСЕК і відповідно йому будуть припинені соціальні виплати у зв`язку з втратою працездатності, а в подальшому через певний час у цій справі буде ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, то виконання такого рішення буде ускладеним і захист прав позивача виявиться неефективним. За таких умов позивачу доведеться докладати додаткових зусиль для організації свого життя без жодного доходу і в подальшому вживати комплексу заходів для відновлення соціальних виплат за минулий час.

Посилаючись на норми ст.ст.149-150 ЦПК України заявник просить задовольнити його заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким підприємствам, установам, організаціям використовувати оскаржуваний акт за формою Н-1 від 19.01.2024 року при вирішенні будь-яких питань щодо огляду позивача у МСЕК та призначення, зміни, припинення йому виплат у зв`язку з втратою працездатності та встановленою інвалідністю.

Заявник вважає, що саме такий спосіб забезпечення позову буде справедливим та направленим на усунення можливих негативних наслідків тривалого розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Шахта Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року та встановлення факту нещасного випадку пов`язаного з виробництвом. На думку заявника при забезпеченні позову у такий спосіб захист прав позивача буде ефективним і не виникне додаткових складнощів щодо виконання судового рішення, якщо позов буде задоволеним.

Також заявник зазначає, що позивач у взаємовідносинах з державою щодо соціальних виплат і відповідачем щодо розслідування нещасного випадку є слабшою та менш захищеною стороною і наслідки незабезпечення позову будуть для позивача катастрофічними, оскільки він одразу ж втратить джерело до існування. Разом з тим у випадку вжиття судом заходів забезпечення позову і подальшій відмові в задоволенні позову держава та/або відповідач зазнають значно менших несприятливих наслідків та їм буде значно легше відновити своє положення ніж позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що дійсно в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області на розгляді знаходиться цивільна справа №227/491/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року та встановлення факту нещасного випадку пов`язаного з виробництвом. У вказаній цивільній справі позивач оскаржує вищевказаний акт розслідування нещасного випадку від 19.01.2024 року, яким фактично був скасований акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 22.11.2022 року, яким нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 13.11.2022 року під час виконання трудових обов`язків, був пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що:

між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову заявник просить суд заборонити будь-яким підприємствам, установам чи організаціями, при вирішенні будь-яких питань щодо огляду позивача у МСЕК та призначення, зміни, припинення йому виплат у зв`язку з втратою працездатності та встановленою інвалідністю, використовувати акт за формою Н-1/НП від 19.01.2024 року, посилаючись на те, що в іншому разі позивач втратить право на соціальні виплати у зв`язку з втратою працездатності.

Але, суд зазначає, що акт за формою Н-1/НП від 19.01.2024 року на теперішній час є діючим та прийнятий за наслідками розгляду припису головного державного інспектора відділу гірничотехнічного нагляду північно-західного напрямку управління гірничого нагляду Варавенко А.О. № 06.1-15/4/3/23 комісією, утвореною наказом ТДВ «Шахта «Білозерська» № 393-ОП від 27.11.2023 року, що підтверджується матеріалами, наданими позивачем до позовної заяви в якості доказів.

На час розгляду заяви про забезпечення позову у суду не має підстав вважати, що акт за формою Н-1/НП від 19.01.2024 року прийнятий з порушенням норм діючого законодавства або неповноважною комісією.

Крім того, суд вважає, що доводи заявника про те, що не застосування такого заходу забезпечення позову, який просить заявник, ускладнить виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, є надуманими та не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких розумних сумнівів в тому, що виконання рішення суду, яке буде прийнято за наслідками розгляду цивільної справи №227/491/24 (будь то рішення про задоволення позову або про відмову у задоволенні позову) буде ускладнено, не існує.

При цьому слід зазначити, що наявність самого по собі позову про скасування акту за формою Н-1/НП від 19.01.2024 року та визнання факту нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони невизначеному колу осіб використовувати вказаний акт від 19.01.2024 року лише з тих підстав, що позивач позбавиться права на соціальні виплати у зв`язку з втратою працездатності.

З огляду на вказані норми права та з урахуванням встановлених обставин справи, обсяг позовних вимог, беручи до уваги предмет позову, суд вважає, що представником позивача не доведено перед судом того факту, що у випадку невжиття заходів до забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 до ТДВ «Шахта Білозерська» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 19 січня 2024 року та встановлення факту нещасного випадку пов`язаного з виробництвом.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мотуз Олександра Володимировича про забезпечення позову у межах цивільної справи № 227/491/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали буде складено 18 березня 2024 року.

Суддя О.В.Здоровиця

13.03.2024 року