Провадження № 22-ц/812/216/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/8528/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Локтіонової О.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 28 листопада 2023 року під головуванням судді Нікітіна Д.Г., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач зазначала, що згідно договору дарування, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 06 червня 1974 року за №3668, батько відповідача - ОСОБА_5 - подарував своїй матері - ОСОБА_6 - належні йому на праві особистої власності 35/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що складається з чотирьох жилих кімнат, розміром житлової площі 55,8 кв.м., і інших приміщень та надвірних споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_2 , як онук померлої ОСОБА_6 , звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом по праву представлення, та 19 листопада 2014 року отримав свідоцтво на спадщину у вигляді 1/2 частки спадкового майна (35/200 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ). Як вказала позивач, вона як донька померлої спадкодавиці ОСОБА_6 , також звернулася до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на майно. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2017 року у справі 487/3301/17 визнано за нею право власності в порядку спадкування 35/200 часток вищевказаного домоволодіння (1/2 частка спадкового майна).

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 не мав права на отримання спадщини 35/200 часток за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ця частка була його батьком ще за життя подарована матері позивачки - ОСОБА_6 .

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати недійсним свідоцтво на спадщину за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки спадкового майна) за адресою АДРЕСА_1 видане 19 листопада 2014 року Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 , та визнати за нею право власності за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки спадкового майна) за адресою АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_6 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із безпідставності та недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року та ухвалити нове, про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними із аргументами позовної заяви, яким, на думку апелянта, суд не дав належної оцінки, не врахував, що законодавцем чітко визначено , що у випадку укладення договору дарування інші члені сім`ї дарувальника та члени його родини вже не можуть претендувати на дане майно після смерті отримувача дару, так як воно відчужено власником добровільно та за життя. Також зазначала, що у висновку Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 зазначено, що у статті 1301 ЦК України підставою визнання свідоцтва недійсним вказана відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. За такого, апелянт вважає, що висновок суду про наявність у відповідача права на спадкування після смерті ОСОБА_6 є незаконним та таким, що суперечить діючому законодавству.

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 26 січня 2024 року відкрито провадження за даною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 12 лютого 2024 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , правонаступника - ОСОБА_3 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Балабан Н.І. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Від Третьої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно договору дарування, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 06 червня 1974 року за №3668, батько відповідача - ОСОБА_5 - подарував своїй матері - ОСОБА_6 - належні йому на праві особистої власності 35/100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що складається з чотирьох жилих кімнат, розміром житлової площі 55,8 кв.м., і інших приміщень та надвірних споруд (а.с. 7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 85).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а.с. 76).

З матеріалів спадкової справи № 540/2013, заведеної у Третій миколаївській державній нотаріальній конторі щодо майна померлої ОСОБА_6 (а.с. 73-136), вбачається, що у передбачений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулись: відповідач ОСОБА_2 - як спадкоємець першої черги за правом представлення (замість свого батька ОСОБА_5 , який помер раніше спадкодавиці) та позивачка ОСОБА_1 - донька померлої - як спадкоємець першої черги за законом.

19 листопада 2014 року державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Огуру Є.Б. було видано свідоцтво на спадщину у вигляді 1/2 частку у спадщині, що складається з 35/100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 129-130). Отже в порядку спадкування ОСОБА_2 набув у власність 35/200 часток вказаного домоволодіння.

Постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 10.05.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, що відкрилась після смерті її матері (а.с. 135).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2017 року, ухваленим у справі 487/3301/17, був задоволений позов ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 35/200 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_6 (а.с. 10-11). Вказане рішення набуло законної сили та на підставі нього право власності ОСОБА_1 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 мав право на спадкування після смерті ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки спадкового майна) за адресою АДРЕСА_1 , видане відповідачу державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори 19 листопада 2014 року.

Так, відповідно до ст. 1301 Цивільного Кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;

друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною першої статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщини кожного зі спадкоємців є рівними.

З огляду на викладені вимоги закону оспорюване позивачкою свідоцтво про право на спадщину було видано відповідачу законно, оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за правом представлення - замість свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто раніше спадкодавиці ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - мав право на 1/2 частку у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 .

Надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки пов`язані із помилковим тлумаченням апелянтом норм матеріального права, і висновків суду не спростовують.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 375 ЦПК України підстав для його зміни чи скасування немає, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.В. Локтіонова

Т.В. Серебрякова

Повний тест постанови складено 20 березня 2024 року.