Справа № 138/3337/23
Провадження №:2/138/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Паламарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що шлюбні відносини між сторонами не склались, а тому позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. На даний час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 до досягнення ним трирічного віку. В даній відпустці буде перебувати до 14.04.2025. Відповідач добровільної допомоги позивачу не надає, однак він є військовослужбовцем та отримує дохід.

Враховуючи наведені вище обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходів), починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

15.12.2023 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що на користь позивача з відповідача на підставі судового наказу стягуються аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів його заробітку. Відповідач є військовослужбовцем та кошти на утримання дитини він надав та надає не в залежності від рішення суду, однак вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання не пов`язана з необхідністю утримання дитини, як про це зазначає позивач, а для власних потреб. Крім того, зазначив, що у зв`язку з проходженням військової служби, відповідача постійно відряджають у зв`язку з чим він постійно несе витрати на дорогу, проживання, харчування, обмундирування та лікування, які він сплачує зі своєї заробітної плати. Позивач також отримує державну допомогу, про що вона сама і зазначає, а також є працездатною та може самостійно працювати та отримувати дохід. Зважаючи на викладене, позивач не обгрунтовує заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби, а тому справедливим та розумним рішенням буде часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Також, в додатках до відзиву відповідачем зазначено, що до нього додають копія паспорта та військового посвідчення, однак, як слідує з акту від 15.12.2023 про втрату документів або перепідшивання справи, відсутності вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверту (пакування), 15.12.2023 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву у даній цивільній справі, в якому не виявилось вказаних у додатку аркушів, а саме копія паспорта відповідача та копія військового посвідчення.

25.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що до припинення спільного проживання позивач разом з відповідачем проживали в будинку його батьків та після фактичного припинення шлюбних відносин позивач була вимушена виїхати з будинку. Свого власного житла позивач немає, а тому орендує квартиру, за що сплачує орендну плату у розмірі 5000,00 грн. Державна допомога, яку отримує позивач становить лише 860,00 грн. та зазначених коштів вкрай мало на її з дитиною забезпечення. Крім того, працевлаштуватись на даний час вона не може, оскільки дитині лише 01 рік 08 місяців, а дитині потрібен постійний догляд і вона не має змоги залишати її з кимось та працювати. 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача на утримання дружини не забезпечить їй з дитиною достатнього матеріального забезпечення. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2024 постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляду справи без її та позивача участі.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив вимоги позову задовольнити частково відповідно до поданого відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, відповідь на відзив та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Як стверджує позивач спільне життя з відповідачем не скалось та на час подання позову до суду у провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до неї про розірвання шлюбу.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №13/17/1-336 від 13.11.2023 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходить на утриманні ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради №811 від 13.11.2023 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримує державну допомогу «допомогу при народженні дитини» на утриманця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.05.2022 по 30.04.2025 (а.с.8).

Як слідує з довідки Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради №953 від 22.12.2023 ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн.

При ухваленні даного рішення суд зважає на те, що стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначає, зокрема, що несе витрати на дорогу, проживання, харчування, обмундирування та лікування, які він сплачує зі своєї заробітної плати, у зв`язку з проходженням військової служби. Факт того, що відповідач перебуває на військовій службі позивачем не заперечувалось, а навпаки зазначалось у позові та відповіді на відзив. Також, позивачем надано до суду довідку про доходи №53 від 26.02.2024 зі змісту якої слідує, що відповідач проходить службу у в/ч (номер не зазначається з міркувань безпеки) та у період з вересня 2023 року по лютий 2024 року отримав дохід у розмірі 317968,00 грн., при цьому, 35541,41 грн. з них було сплачено в якості аліментів за два місяці.

Враховуючи положення вказаних вище норм, те що відповідач є працездатною особою, проходить військову службу, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, так як і наявності у нього інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на викладене вище, а також зазначені обставини, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 15.11.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача та користь позивача на її утримання суд враховує ту обставину, що з огляду на розмір доходу відповідача 1/8 частини буде становити орієнтовно 6600,00 грн. (317968,00 грн./6 місяців/8 (частка доходу)) щомісячно, і такий розмір на переконання буде справедливим.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.75, 84, 182 СК України, ст.12,13,81,89, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів з дня звернення до суду, а саме з 15.11.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. на користь Державної судової адміністрації України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т.Б.Київська