ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 520/3663/15-ц

провадження № 61-12965св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович,

заінтересовані особи:акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попова Олена Анатоліївна, на постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Кострицького В. В., Коновалової В. А., від 18 липня 2023 року.

Зміст заявлених вимог

1. У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М.

2. На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року з неї та ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 593 740,15 грн.

3. 01 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 520/3663/15-ц про стягнення з неї зазначеної вище суми заборгованості.

4. 28 липня 2020 року приватний виконавець Колечко Д. М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 520/3663/15-ц.

5. 28 липня 2020 року приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про арешт майна та коштів боржника, згідно з якою наклав арешт на все належне їй рухоме і нерухоме майно, а також на грошові кошти.

6. 03 серпня 2020 року приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою з її заробітної плати проводиться щомісячне утримання в розмірі 20 %.

7. 24 лютого 2021 року приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описав та наклав арешт на належні їй садовий будинок та земельну ділянку.

8. 16 березня 2021 року приватний виконавець Колечко Д. М. призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

9. 09 квітня 2021 року приватний виконавець Колечко Д. М. отримав звіт з незалежної оцінки нерухомого майна - садового будинку та земельної ділянки.

10. Постановою приватного виконавця Колечка Д. М. від 15 квітня 2021 року звернуто стягнення на майно боржника. Того ж дня було подано до ДП «Сетам» заявку на реалізацію майна.

11. Заявниця посилалася на те, що при здійсненні виконавчих дій приватний виконавець порушив порядок проведення оцінки майна і порядок подання заявки на реалізацію арештованого майна. Оцінка нерухомого майна не відповідає вимогам до її проведення, вартість майна є заниженою. Зауважувала, що її не було повідомлено про результати такої оцінки.

12. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила: визнати неправомірними дії приватного виконавця Колечка Д. М. щодо проведення оцінки майна - садового будинку літ. «А, А1, а, а1, а2» (загальна площа - 196,6 кв. м, житлова площа - 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею

0,060 га, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 , які належать їй на праві власності; визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про оцінку зазначеного нерухомого майна; визнати протиправними дії приватного виконавця

Колечка Д. М. щодо подання заявки на реалізацію зазначених об`єктів нерухомого майна; скасувати заявку від 15 квітня 2021 року на реалізацію зазначеного садового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

13. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

14. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. по проведенню оцінки майна - садового будинку літ. «А,А1, а,а1, а2» (загальна площа - 196,6 кв. м, житлова площа - 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,060 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , і дії щодо подання заявки на реалізацію майна.

15. Визнано протиправною оцінку майна згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про оцінку майна - садового будинку літ. «А,А1, а,а1, а2» (загальна площа - 196,6 кв. м, житлова площа - 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею, 0,060 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .

16. В задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

17. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії приватного виконавця Колечка Д. М. щодо проведення оцінки майна та подання заявки на реалізацію майна є неправомірними, оскільки боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не була попереджена про здійснення обстеження належного їй майна і не була ознайомлена зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про незалежну оцінку майна від 04 квітня 2021 року. Крім цього, суб`єкт оціночної діяльності не був присутнім на території досліджуваного об`єкта. Разом з тим вимога скарги про скасування заявки на реалізацію майна не підлягає задоволенню, оскільки знаходиться поза межами питань, які можуть бути вирішені у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

18. Постановою Одеського апеляційного суду від20 травня 2022 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року залишено без змін.

19. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для частково задоволення скарги ОСОБА_1 та визнання неправомірними дій приватного виконавця по проведенню оцінки майна, подання заявки на реалізацію майна, а також визнання протиправною оцінку майна, яке належить боржниці.

20. Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня

2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

21. Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зауважував про необхідність надання правової оцінки доводам приватного виконавця щодо обізнаності ОСОБА_1 про арешт належного їй майна з метою його примусової реалізації для погашення боргу перед стягувачем, направлення їй повідомлення про оцінку арештованого майна, обставинам, зазначеним у пункті 1.6 розділу 1 та в розділі 6 звіту від 04 квітня 2021 року щодо проведення огляду і фотофіксації арештованого майна оцінювачем особисто та наявній у матеріалах справи рецензії від 03 серпня 2021 року на звіт про оцінку майна від 04 квітня 2021 року.

22. Постановою Одеського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області

Колечка Д. М. задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від

17 вересня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М.

23. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції про обґрунтованість доводів скарги ОСОБА_1 про незаконність дій приватного виконавця, оскільки матеріалами справи підтверджується направлення їй рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі, листа-повідомлення про результати оцінки, що з урахуванням приписів статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, свідчить про те, що вона вважається ознайомленою з результатами оцінки арештованого майна. Процедура незалежної оцінки включала, зокрема, огляд і фотофіксацію об`єкта оцінки, а у пункту 1.6 оцінювач засвідчила, що нею особисто було проведено огляд об`єкту оцінки. Крім того, згідно з рецензією звіту від 04 квітня 2021 року про оцінку майна, такий звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Узагальнені доводи касаційної скарги

24. 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попова О. А., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

25. Підставою касаційного оскарженняпостановиОдеського апеляційного суду від 18 липня 2023 рокузаявниця зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду.

26. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що огляд садового будинку та земельної ділянки проводив лише приватний виконавець, однак сам суб`єкт оціночної діяльності

ОСОБА_4 до зазначеного об`єкту нерухомості не заходила та не оглядала його.

27. Зауважує, що вона не отримувала відповідного повідомлення про оцінку арештованого майна, поштовий конверт повернувся на адресу приватного виконавця з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

28. Вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо здійснення оцінювачем огляду об`єктів оцінки, що не відповідає пункту 1.5 звіту, а також наданим у суді першої інстанції поясненням приватного виконавця. Доказів створення нею перешкод у доступі до об`єктів оцінки до матеріалів справи не надано.

29. Зосереджує увагу на висновках рецензії № VR210625-001-R від 07 травня 2021 року на звіт про незалежну оцінку майна від 04 квітня 2021 року, виготовленої на її замовлення ТОВ «Експерт-Н», згідно з якою звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не можу бути використаний.

30. Додатково зауважує про розгляд справи за її відсутності та за її неналежного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. Її представник повідомила про поважність причин неможливості явки у судове засідання, яке відбулося 18 липня 2023 року, однак судом апеляційної інстанції було необґрунтовано відхилено її клопотання про відкладення розгляду справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

31. Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарженняпостанови Одеського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, відкрито касаційне провадження за її касаційною скаргою, витребувано матеріали справи № 520/3663/15-ц із суду першої інстанції.

32. 10 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

33. 25 вересня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М., від імені якого діє адвокат Зауліна О. Г., через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_1 . Однак до відзиву на касаційну скаргу додано докази направлення його копії лише ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Доказів направлення копії відзиву усім учасникам справи, зокрема ОСОБА_1 , як це передбачено частиною четвертою статті 395 ЦПК України, не надано.

34. Враховуючи, що відзив на касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М., від імені якого діє адвокат Зауліна О. Г., подано без дотримання вимог статті 395 ЦПК України, колегія суддів не вбачає правових підстав для його прийняття та вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

35. 28 липня 2020 року приватному виконавцю Колечку Д. М. було пред`явлено виконавчі листи № 520/3663/15-ц, видані Київським районним судом м. Одеси 01 серпня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованості в сумі 593 470,15 грн та судових витрат в розмірі 1 218 грн.

36. Постановами приватного виконавця Колечка Д. М. від 28 липня 2020 року відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_1 з примусового виконання зазначених виконавчих документів. Того ж дня також було винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

37. Згідно із звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про незалежну оцінку майна від 04 квітня 2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки - садового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , склала 851 873,00 грн.

38. 15 квітня 2021 року приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника.

39. Цього ж дня, 15 квітня 2021 року приватний виконавець Колечко Д. М. подав до ДП «Сетам» заявку на реалізацію вищезгаданого майна.

40. 16 квітня 2021 року на сайті ДП «Сетам» було опубліковано повідомлення щодо лоту № 475920, згідно з яким торги другого кола з реалізації арештованого майна за ціною 851 873,00 грн призначено на 17 травня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

41. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

42. Згідно з положеннями абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

43. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

44. Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

45. Основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи та обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

46. Зазначене конституційне положення знайшло своє відображення у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

47. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

48. Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

49. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

50. Згідно з приписами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

51. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

52. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

53. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

54. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

55. Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

56. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

57. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

58. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

59. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

60. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

61. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

62. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

63. Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

64. Згідно з частинами першою, четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

65. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

66. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

67. Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

68. Оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

69. Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

70. Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

71. За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

72. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (стаття 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

73. Встановивши, що приватний виконавець при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, арештував та описав спірне нерухоме майно боржниці, призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, про висновки, отримані за результатами оцінки спірного нерухомого майна, повідомив боржницю за адресою, вказаною у виконавчому листі, яка також відповідає адресі зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , зазначеній нею у касаційні скарзі, крім того, з урахуванням заперечень боржниці щодо вартості спірного нерухомого майна призначив рецензування звіту суб`єкта оціночної діяльності, за результатами якого не встановлено порушень вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, загалом обґрунтованими слід вважати висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність допущення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д. М. порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при реалізації майна боржниці на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

74. Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, урахував вказівки Верховного Суду, надані у постанові від 16 листопада 2022 року у цій справі, та дійшов загалом правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

75. Посилання касаційної скарги на порушення суб`єктом оціночної діяльності під час проведення спірної оцінки вимог національних стандартів оцінки майна, що призвело до заниження вартості нерухомого майна, є необґрунтованими. Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вказівок Верховного Суду, наданих у справі, що переглядається в касаційному порядку, надав належну правову оцінку наявному у матеріалах справи звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, урахував висновки рецензування такого звіту, надані призначеним приватним виконавцем рецензентом, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку, та з урахуванням принципу оцінки доказів у їх сукупності обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для висновку про порушення прав заявниці при проведенні спірної оцінки.

76. Рецензію на звіт про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, підготовлену на запит боржниці поза порядком, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», та рецензентом, не повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку, судомом апеляційної інстанції було обґрунтовано не прийнято до уваги.

77. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

78. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

79. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

80. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд має вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

81. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, в загальному зводяться до переоцінки доказів.

82. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

83. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду.

84. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційні скарзі.

85. Посилання заявниці, як на підставу для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції, на розгляд справи без її належного повідомлення та без її присутності, колегія суддів відхиляє.

86. Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

87. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

88. В контексті дотримання права заявниці на доступ до правосуддя, колегія суддів враховує, що скарга на дії приватного виконавця перебуває у провадженні судів з травня 2021 року, розглядалася судами різних інстанцій за участю та з оцінкою доводів ОСОБА_1 . Про дату, час та місце судових розглядів справи в суді апеляційної інстанції заявницю було повідомлено за указаною нею адресою, а також повідомлено її уповноваженого представника. Про обізнаність щодо призначених судових засідань свідчать клопотання представника заявниці про відкладення розгляду справи, які подавалися на кожне судове засідання, які були призначені в суді апеляційної інстанції після направлення Верховним Судом справи на новий розгляд. З урахуванням особливостей розгляду справ в суді апеляційної інстанції, строків розгляду справи, реалізацію заявницею свого права на подання пояснень по суті скарги, а також її процесуальної поведінки щодо неодноразового подання клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для висновку про порушення права ОСОБА_1 на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

89. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

90. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

91. Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Попова Олена Анатоліївна, залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного суду від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович

1.