Справа № 727/7760/23
Провадження № 22-ц/4808/139/24
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Петріва Д. Б.

за участі представника позивача адвоката Марченка Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2023 року в складі судді П`ятковського В. І., ухвалене в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 вересня 2019 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1821. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначав, що спільне життя не склалося, між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив розірвати укладений між сторонами шлюб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу надіслано для розгляду до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за підсудністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2023 року позов задоволено.

Ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 вересня 2019 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1821.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам і вони бажають його розірвати, спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін відсутній, тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині вирішення спору щодо місця проживання дитини скасувати або змінити, виключивши посилання щодо залишення малолітньої дитини з матір`ю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляв позовної вимоги щодо встановлення місця проживання малолітньої дитини. Між ними відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - адвокат Марченко Р. М. доводи апеляційної скарги визнав, просив її задовольнити. При цьому пояснив, що між сторонами 26 червня 2023 року укладено договір про участь в утриманні, вихованні та проживанні дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріальним округом Довганюк А. К. Відповідно до умов цього договору сторони домовились, що постійним місцем проживання дитини ОСОБА_3 є місцем постійного проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи. Подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю,а тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню.

Фактичні обставини справи

20 вересня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено актовий запис № 1821 (а.с.11).

Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 10).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи, не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, для зазначення судом у справі про розірвання шлюбу щодо залишення проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків, обов`язковими умовами для цього є відповідна вимога позивача у позовній заяві про розірвання шлюбу, а також дослідження та встановлення судом в ході розгляду справи про розірвання шлюбу, обставин відносно того, з ким із батьків фактично залишилась проживати дитина сторін спору після припинення шлюбних відносин. У разі, якщо такі обставини не були встановлені судом в ході розгляду справи, суд позбавлений можливості констатувати місце проживання дитини під час вирішення питання про розірвання шлюбу.

Матеріалами справи підтверджується, що у липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. У позові зазначав, що від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, доводів відносно того, з ким фактично проживає дитина, а також відповідних вимог про залишення на проживання дитини з одним із батьків, позовна заява не містить.

Обставини відносно того, з ким із сторін спору проживає їх дитина після припинення фактичних шлюбних відносин батьків, та з ким із батьків вона проживає на момент звернення позивача до суду із позовом про розірвання шлюбу, не були предметом дослідження суду першої інстанції, з даного приводу сторони спору жодних пояснень суду не надавали. Розгляд справи відбувся судом першої інстанції у першому судовому засіданні, за відсутності сторін спору, які звернулись до суду із клопотанням та заявою про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що позивач не просив залишити малолітню дочку проживати разом з ним або відповідачкою, обставин відносно того, з ким із батьків фактично залишилась проживати дитина сторін спору після припинення шлюбних відносин не досліджувались судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині рішення суду про залишення дитини проживати з матір`ю.

Крім того, як встановлено судом в ході апеляційного провадження, сторони 26 червня 2023 року уклали нотаріально посвідчений договір щодо участі в утриманні, вихованні та проживанні дитини (а.с.68), яким визначили місце проживання дитини після припинення шлюбних відносин.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2023 року змінити, виключивши з його резолютивної частинипосилання щодо залишення малолітньої дитини проживати з матір`ю.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2023 рокузмінити .

Виключити з резолютивної частини рішення посилання про залишення на проживанні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк