ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25664/23

Провадження № 22-ц/4820/361/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2023 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2023 року ОСББ «Проскурівська 45» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21735,53 грн. заборгованості зі сплати внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території.

В обґрунтування позову вказало, що відповідач є власником нежитлового приміщення, загальною площею 62,7 кв.м. та паркінгу №91, загальною площею 17,5 кв.м., що по АДРЕСА_1 .

Рішенням загальних зборів ОСББ «Проскурівська 45» затверджено розміри внесків та платежів на обслуговування будинку та прибудинкової території для нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , в розмірі 5,5 грн. за 1 кв.м. Відповідач цих внесків не сплачував, у зв`язку з чим за період з грудня 2018 року по січень 2021 року виникла заборгованість по їх сплаті, а саме, за утримання офісу та паркінгу, в сумі 13152,10 грн., а також за період з 31.12.2018 року по 31.08.2023 року відповідач зобов`язана відшкодувати 7152,92 грн. інфляційних втрат та 1430,51 грн. нарахованих 3% річних, відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, що по АДРЕСА_1 та паркінгу з 21.01.2021 року, в той час як позивачем надано розрахунок заборгованості з 31.12.2018 року. При цьому, позивач не надав суду розрахунку заборгованості відповідача з 21.01.2021 року, в тому числі станом на 23.02.2022 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити його правильність.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2023 року стягнуто з ОСББ «Проскурівська 45» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Мотивуючи судове рішення, суд виходив із їх обґрунтованості та співмірності.

В апеляційній скарзі ОСББ «Проскурівська 45» просило рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Апелянт зазначив, що суд безпідставно не врахував, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, що по АДРЕСА_1 та відповідного паркінгу з 23.03.2007 року та з 16.06.2017 року відповідно, відтак нарахування останній боргу з грудня 2018 року є обґрунтованим.

В той же час, як зауважив апелянт, розрахунок було проведено частково помилково, оскільки ОСОБА_1 було відчужено ОСОБА_2 вказане нежитлове приміщення та паркінг 21.01.2021 року, відтак нарахування боргу за січень ОСОБА_1 є помилковим.

Застосування судом положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є помилковим.

Ухвалюючи рішення суд також не врахував, що позивачем 27.11.2023 року до суду було подано відповідь на відзив із клопотанням про приєднання до матеріалів справи нових доказів та заяви про зменшення позовних вимог, які суд не розглянув.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.10.2023 року у справі №924/590/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 року, рішення загальних зборів ОСББ за адресою АДРЕСА_1 , оформлене протоколом №2 від 23.07.2018 року, в частині затвердження розмірів внесків на утримання будинку, тарифу на водо та електропостачання, було визнано недійсним, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим.

Також, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСББ «Проскурівська 45» на свою користь 6000 грн. судових витрат по наданню правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , 18.06.2018 року створено та зареєстровано ОСББ «Проскурівська 45».

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Проскурівська 45» від 23.07.2018 року, яке було оформлене протоколом №2, затверджено розміри внесків та платежів на обслуговування будинку та прибудинкової території для нежитлових приміщень (комерції) в розмірі 5,5 грн./кв.м. та 150 грн. на місяць за місце для паркінгу (п. 4 порядку денного).

ОСОБА_1 , як власнику нежитлового приміщення площею 62,7 кв.м. та паркінгу №91 площею 17,5 кв.м., що знаходяться за вищевказаною адресою, у зв`язку із несплатою внесків на обслуговування будинку проведено нарахування боргу за період з грудня 2018 року по січень 2021 року в загальному розмірі 13152,10 грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.10.2023 року у справі №924/590/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 року, визнано недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оформлене протоколом №2 від 23.07.2018 року, в частині затвердження розмірів внесків на утримання будинку, тарифу на водо- та електропостачання (п. 4 порядку денного).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», (далі Закон № 2866-III), визначено, що ОСББ - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, а співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За змістом ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник багатоквартирного будинку несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно зі ст. 15 Закону №2866-III, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону №2866-III, об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Частиною 2 статті 21 Закону №2866-III передбачено, що порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Статтею 22 цього ж Закону визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

За змістом ч.ч. 2-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги стверджував, що відповідач у період з грудня 2018 року по січень 2021 року не сплачувала внесків на утримання будинку, розмір яких було затверджено рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Проскурівська 45» від 23.07.2018 року, оформленим протоколом №2.

З огляду на те, що вказане рішення в частині затвердження розмірів внесків на утримання будинку, тарифу на водо- та електропостачання (.п 4 порядку денного) рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.10.2023 року у справі №924/590/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 року, було визнано недійсним, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Вказані докази не були подані до суду першої інстанції з огляду на неможливість їх подання станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції, однак вони мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановлюючи обставини справи, безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, загальною площею 62,7 кв.м. та паркінгу №91, загальною площею 17,5 кв.м., що по АДРЕСА_1 , з 21.01.2021 року, оскільки у справі відсутні відповідні докази на підтвердження цієї обставини.

Дійшовши висновку про необхідність стягнення з відповідача процентів за період з 21.01.2021 року по 23.02.2022 року, судом безпідставно було застосовано норми п. 18 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України та не враховано, що відповідні положення застосовуються у випадку надання позичальнику кредиту (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), в той час як у даній справі правовідносини, що виникли між сторонами не є позиковими.

Судом неправильно було встановлено обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 14.11.2023 року, акту №2 до даного договору від 02.02.2024 року та звіту про витрачений час, підписаних ОСОБА_1 та адвокатом Ткачуком Ю.Г., сторонами погоджено, що розмір гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції становить 6000 грн., до якої входить ознайомлення та аналіз апеляційної скарги ОСББ «Проскурівська 45», що становить 2000 грн. за 1 год. роботи та підготовка відзиву на неї, що склало 4000 грн., та відповідно 2 год. роботи адвоката.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі №676/5537/19).

Розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підтверджено належними та допустимими доказами, в той же час як відповідач, будучи ознайомленим із поданою ОСОБА_1 заявою про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, не подав своїх заперечень щодо такого розміру та відповідного клопотання про його зменшення, у зв`язку з чим судові витрати, понесені ОСОБА_1 на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню із ОСББ «Проскурівська 45» у заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова