Єдиний унікальний номер справи 333/3526/23
Номер провадження 2/333/257/24
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого - судді секретаря судового засідання позивача представника відповідачів - адвоката Стоматова Е.Г. Бережної Д.О. Тихомирова С.В. Крамаренко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення витрат за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2023 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 5140,66 гривень та з ОСОБА_2 - 2388,06 гривень здійснених витрат позивачем за житлово-комунальні послуги та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу від 25.04.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шур М.А., реєстровий номер 1386. Відповідачі по справі зареєстровані та постійно мешкають у вказаній квартирі. Позивач в цій квартирі не мешкає, але як її власник за наявності фінансової можливості сплачував, всі комунальні платежі за користування даною квартирою, відповідачі ніяких комунальних платежів не здійснюють і йому його витрати не компенсували. Відповідач - ОСОБА_2 09.05.2021р. є повнолітнім.

За період з 01.05.2020 р. по 01.05.2023р. позивач здійснив наступні сплати комунальних платежів за користування вказаною квартирою: На користь ОСББ «Наш дом 31» (послуги з утримання будинку) на суму 6514 грн.; на користь КП «Водоканал» на суму 2 811,4 грн; на користь ТОВ «Запоріжелектропостачання» на суму 2 100 грн; на користь ТОВ «Запоріжгаззбут» на суму 944 грн; на користь ТОВ «Вельмут Запоріжжя» на суму 300 грн.

Таким чином, за період з травня 2020 року по травень 2023 року позивач сплатив за користування вказаною квартирою 12 669,4 грн, з них до 09.05.2021 року(повноліття ОСОБА_2 ) 5505,2 грн.

Відповідно до вищевказаних норм права відповідачі, як солідарні боржники із сплати витрат за комунальні послуги по квартирі, в якій вони зареєстровані та мешкають, зобов?язані мені виплатити мені відповідні частки моїх вказаних витрат в наступному розмірі :

відповідач ОСОБА_2 1/3 частку від дати свого повноліття, в відповідачка ОСОБА_3 2 частку здійснених мною виплат до дати повноліття нашого сина - відповідача - ОСОБА_2 та 1/3 частку - після дати його повноліття.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 має сплатити позивачу за період з травня 2020р. по 09 травня 2021р. 2752,6 (5505,2:2), за період від 09.05.21р. по травень 2023р. 2388,06 ((12669,4-5505,2):3), що загалом складає - 5140,66 грн. (2752,6+2388,06); а Відповідач ОСОБА_2 відповідно - 1/3 частку за період 09.05.2021р. по травень 2023р., що складає 2388,06 ((12669,4-5505,2):3).

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09 травня 2023 року відкрито провадження по справі. Одночасно вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу.

07 червня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Крамаренко А.А. надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого заперечує, щодо задовлення позовних вимог. В обгрунтування зазначив, що згідно до наданої позивачем позовної заяви та вказаної у ній інформації, щодо здійснення ним платежів за період з 01.05.2020 року по 01.05.2023 року по оплаті комунальних платежів, ним за період часу з травня 2020 року по травень 2023 року, сплачено 12669,40 грн.

Але з цим погодитись не можливо. Відповідачем та його представником зроблено математичний перерахунок вказаних позивачем суми платежів, та отримано інший результат, а саме: на користь ОСББ «Наш дом 31» позивач вказав суму не правильно 6514,00 грн., сума платежів дорівнює 6164,00 грн.; на користь КП «Водоканал» позивач вказав суму не правильно 2811,40 грн., сума платежів дорівнює 2761,40 грн.

Тобто, позивач навмисно вказав більшу суму, яку він нібито сплатив, чим є на справді. Своїми діями позивач намагається ввести в оману суд. Відповідно і подальші розрахунки позивача, щодо кожного відповідача є хибними та помилковими, а тому задоволенню не підлягають.

Позивач стверджує у позові, що він за період часу з 01.05.2020 року по 01.05.2023 року сплатив комунальних платежів на суму 12669,40 грн. наступними платежамі на користь: ??ОСББ «Наш дом 31» - 12 раз; ??КП «Водоканал» - 10 раз; ТОВ «Запоріжелектропостачання» - 5 раз; ??ТОВ «Запоріжгаззбут» - 4 рази; ??ТОВ «Вельмут Запоріжжя» - 2 рази; а всього зробив 33 платежів.

Але в підтвердження цього, позивач надав до позову лише копії 21 квитанції про сплату. Також необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що долучені до позову квитанції дуже поганої якості. Ще є одна квитанція, але про що вона, розібрати взагалі не можливо.

Таким чином, позивач стверджує у позові, що ним зроблено 33 операції по сплаті комунальних платежів на суму 12 669,40 грн, але надано суду всього копії 21 квитанції на суму 5 895,40 грн.

З позивачем за вказаною адресою не проживають з жовтня 2021 року, але ОСОБА_3 продовжувала самостійно сплачувати комунальні послуги по квартирі, бо відповідач навчається у Запорізькому будівельному фаховому коледжі та не має самостійного заробітку.

Заперечує проти задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат - правничої допомоги. Позивач надав прибутковий касовий ордер N? 14 від 05 травня 2023 року на суму 1500,00 грн. Також надано Договір про надання правничої допомоги з адвокатом Вельможко О.О. від 28 травня 2023 року. Вказаний договір (його зміст) не відповідає загальним вимогам ЦК України, що до договорів. З урахуванням того, що «договір» було укладено значно пізніше, ніж зроблено платіж на суму 1500 грн., то він не може відноситись до цього договору. Також не зрозуміло, як вказаний «договір» від 28 травня 2023 року опинився у додатках до позовної заяви, яка була здана до суду лише 08 травня 2023 року. Вказана фактична обставина викликає обґрунтовані сумніви у відповідача, щодо дійсності понесена позивачем витрат на правову допомогу. Підсумовуючи вище вказане, можливо зробити висновок про те, що позивач подав позов з явним математичними помилками при проведенні розрахунків заборгованості відносно кожного відповідача загальної суми, яку він сплатив за комунальні послуги. Не надав належних доказів на підтвердження того, б ним сплачена сума у розмірі 12669,40 грн. Відповідно така позовна заява задоволенню не підлягає.

Від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Крамаренко А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що згідно до наданої позивачем позовної заяви та вказаної у ній інформації, щодо здійснення ним платежів за період з 01.05.2020 року по 01.05.2023 року по оплаті комунальних платежів, ним за період часу з травня 2020 року по травень 2023 року, сплачено 12669,40 грн. Але з цим погодитись не можливо. Відповідачем та її представником зроблено математичний перерахунок вказаних позивачем суми платежів, та отримано інший результат, а саме: на користь ОСББ «Наш дом 31» позивач вказав суму не правильно 6514,00 грн., сума платежів дорівнює 6164,00 грн.; на користь КП «Водоканал» позивач вказав суму не правильно 2811,40 грн., сума платежів дорівнює 2761,40 грн. Тобто, позивач навмисно вказав більшу суму, яку він нібито сплатив, чим є на справді. Своїми діями позивач намагається ввести в оману суд. Відповідно і подальші розрахунки позивача, щодо кожного відповідача є хибними та помилковими, а тому задоволенню не підлягають. Позивач стверджує у позові, що він за період часу з 01.05.2020 року по 01.05.2023 року сплатив комунальних платежів на суму 12669,40 грн, всього зробив 33 платежів. Але в підтвердження цього, позивач надав до позову лише копії 21 квитанції про сплату. Також необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що долучені до позову квитанції дуже поганої якості. Ще є одна квитанція, але про що вона, розібрати взагалі не можливо.

Позивач стверджує у позові, що ним зроблено 33 операції по сплаті комунальних платежів на суму 12669,40 грн. але надано суду всього копії 21 квитанції на суму 5895,40 грн.

3 позивачем за вказаною адресою відповідачі не мешкають вересня 2021 року, що підтверджується відповідним актом. Але відповідач продовжувала самостійно сплачувати комунальні послуги по квартирі, а саме: - на користь ОСББ «Наш дом 31» 2164,00 грн; на користь КП «Водоканал» 1714,60 грн; ??на користь ТОВ «Вельмут Запоріжжя» 1000,00 грн; ??на користь ТОВ «Запоріжгаззбут» 513,80 грн; ??на користь ТОВ «Запоріжелектропостачання» 1933,62 грн; ??на користь Концерн «МТМ» 6256,00 грн; а загалом на суму 13582,02 грн.

Заперечує проти задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат - правничої допомоги. Позивач надав прибутковий касовий ордер N? 14 від 05 травня 2023 року на суму 1500,00 грн. Також надано Договір про надання правничої допомоги з адвокатом Вельможко О.О. від 28 травня 2023 року. Вказаний договір (його зміст) не відповідає загальним вимогам ЦК України, що до договорів. З урахуванням того, що «договір» було укладено значно пізніше, ніж зроблено платіж на суму 1500 грн., то він не може відноситись до цього договору. Також не зрозуміло, як вказаний «договір» від 28 травня 2023 року опинився у додатках до позовної заяви, яка була здана до суду лише 08 травня 2023 року. Вказана фактична обставина викликає обґрунтовані сумніви у відповідача, щодо дійсності понесена позивачем витрат на правову допомогу. Підсумовуючи вище вказане, можливо зробити висновок про те, що позивач подав позов з явним математичними помилками при проведенні розрахунків заборгованості відносно кожного відповідача загальної суми, яку він сплатив за комунальні послуги. Не надав належних доказів на підтвердження того, б ним сплачена сума у розмірі 12669,40 грн. Відповідно така позовна заява задоволенню не підлягає.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14 вересня 2023 року витребувано докази.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року витребувано докази.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року витребувано докази.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставі доводів зазначених у ньому.

У судовому засіданні представник відповідачів заперечував, щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити на підставі доводів зазначених у відзивах на позовну заяву.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів, відповідача, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги відзиви на позовну заяву, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить кВ. АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 495024 від 06 травня 2003 року.

Відповідно до довідки № Т-322 від 03 січня 2023 року наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як встановлено під час розгляду справи, інших дієздатних осіб у квартирі за вищевказаною адресою не зареєстровано.

На підтвердження оплати позивачем комунальних послуг було надано:

На користь ОСББ «Наш дом 31» (послуги з утримання будинку) на суму 6514 грн: Наступними платежами (липень 2020р. 850 грн.; грудень 2020р.- 750 грн.; червень 2021р.-650 грн.; липень 2021 р.- 850 грн.; серпень 2021р.- 800 грн.; листопад 2021р.-350 грн.; грудень 2021р.-350 грн.; січень 2022р.-350 грн.; квітень 2022р.-350 грн.; червень 2022р.-350 грн.; грудень 2022р.-350грн.; січень 2023р.- 164 грн.

- На користь КП «Водоканал» (послуги з водопостачання та водовідведення) на суму 2811,4 грн. Наступними платежами (02.04.20р.-300 грн.; 10.07.20р.-300грн.; 11.07.20р-300грн.; 21.02.21р.-1010 грн.; 31.03.21р.-100,6 грн.; 09.04.21р7-250грн.; 30.04.21р.-100,6 грн.; 03.07.21р.-199 грн.; 29.05.21р-100,6грн.; 09.09.21р.-100,6 грн.

На користь ТОВ «Запоріжелектропостачання» (послуги з постачання електроенергії) на суму 2100 грн. (02.04.20р.-250 грн.; 11.07.20р.-250грн.; 09.04.21р.-300 грн.; 10.07.21р.-300 грн.; 25.02.23р.-1000грн.)

На користь ТОВ «Запоріжгаззбут» (послуги з постачання природного газу) на суму 944 грн. Наступними платежами (02.04.20р.-300грн.; 11.07.20р.-344 грн.:) 10.07.21р.-200 грн.:; 09.04.21 р.-100 грн.)

На користь ТОВ «Вельмут Запоріжжя» (послуги з вивозу сміття) на суму 300 грн. Наступними платежами (10.07.2021 р. - 200 грн.; 09.04.2021 р. - 100 грн.).

У свою чергу на підтвердження понесення витрат на житлово-комунальні послуги відповідачем також надала квитанції, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні.

Так судом приймаються до уваги наступні квитанції:

На користь ОСББ «Наш дом 31» - 23.01.2023 року на суму 164 грн.

На користь КП «Волоканал» - 23.01.2023 року на суму 65,22 грн та 44,98 грн.

На користь «Міські теплові мережі» 23.01.2023 року на суму 490 грн.

На користь «Запоріжелектропостачання» 23.01.2023 року на суму 198,90 грн.

Зі змісту інших квитанцій встановлено, що сплати за ними мали місце 14, 18, 19 травня та вересні 2023 року, хоча спірним є період з 01 травня 2020 року по 01 травня 2023 року, отже вони не є предметом дослідження в даній справі.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Нормами ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Так, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен із споживачів зобов`язаний брати участь у витратах щодо оплати житлово-комунальних послуг, якими він фактично користується, а споживач, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги має право вимагати від іншого споживача їх відшкодування.

Позивач фактично висуває вимогу про стягнення частини витрат на такі житлово-комунальні послуги: доставка газу, спожитий газ, електроенергію та квартплату.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень і саме така сторона повинна нести ризик настання наслідків, пов`язаних із не наданням доказів.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 у частині стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рахунок компенсації слаченої суми коштів за спожиті житлово-комунальні послуги. Його вимога є законною, а обраний спосіб захисту ефективний.

При визначенні суми компенсації суд враховує те, що відповідачем було частково сплачено витрати на оплато дитлово-комунальних послуг, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_1 у розмірі 1576 гривень 86 копійок та з ОСОБА_2 з 09.05.2021 року у розмірі 699 гривень 86 копійок.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, та які підлягають стягненню на його користь з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: з ОСОБА_3 в розмірі 166,19 грн, а з ОСОБА_2 в розмірі 158,78 грн.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії:

- договір про надання правничої допомоги від 28 травня 2023 року;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 589;

- квитанція до прибуткового касового ордера №14.

- виправлений договір про надання правничої допомоги від 28 квітня 2023 року.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Матеріалами справи не підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвокатом Вельможко О.О. з надання правової допомоги. Зокрема, не було надано акт виконаних робіт, щоб визначити обсяг та об`єм наданих послуг.

На піставі зазначено, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення витрат за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 /, грошову компенсацію за фактично сплачені житлово-комунальні послуги в розмірі 1 576 гривень 86 копійок (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість гривень вісімдесят шість копійок) та судовий збір в розмірі 166 гривень 19 копійок (сто шістдесят шість гривень дев`ятнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошову компенсацію за фактично сплачені житлово-комунальні послуги в розмірі 699 гривень 86 копійок (шістсот дев`яносто дев`ять гривень вісімдесят шість копійок) та судовий збір в розмірі 158 гривень 78 копійок (сто п`ятдесят вісім гривень сімдесят вісім копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов