ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3244/23

Провадження № 22-ц/4820/324/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що їй на праві власності належить автомобіль TOYOTA C-HR, 2017 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

09.11.2022 року, о 21 год. 30 хв., на а/д М-30 253м+700м, поблизу м. Хмельницького, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобілю TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , під її керуванням, та транспортного засобу MERCEDES-Benz E, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Нею також були понесені витрати в сумі 19500 грн. на послуги з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2022 року у справі №686/25409/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» згідно з полісом №211879748 від 05.11.2022 року.

Відповідно до висновку експерта №42/22-Е від 27.12.2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 432612,63 грн., вартість відновлювального ремонту становить 415375,64 грн., втрата товарної вартості 17236,99 грн. За результатами розгляду заяви позивача, страховою компанією здійснено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в сумі 157000 грн., за виключенням 3000 грн. франшизи.

Оскільки страхове відшкодування було недостатнім для відшкодування усього розміру матеріальних збитків, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 298112,63 грн. та 50000 грн. компенсації моральної шкоди, яку останній зазнав у зв`язку із душевними стражданнями, заподіяними внаслідок неправомірних дій відповідача.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 298112,63 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В мотивувальній частині свого рішення суд, зокрема, зауважив, що різницю між фактичною вартістю ремонту та сумою страхового відшкодування, що складає 258375,64 грн., слід стягнути з ОСОБА_1 , як винуватця ДТП. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП в сумі 19500 грн. та розмір франшизи в сумі 3000 грн. Моральна шкода в розмірі 5000 грн. повністю охоплює інші моральні страждання та незручності, які позивач у справі зазнала внаслідок ДТП, відповідає вимогам розумності і справедливості та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що він не отримував позовної заяви, про розгляд справи судом повідомлений не був. Суд безпідставно стягнув з нього кошти на відшкодування збитків позивачу, не врахувавши, що ОСОБА_2 погодилася з сумою виплаченого їй страхового відшкодування. Моральна шкода не підлягає відшкодуванню у правовідносинах, які виникли внаслідок експлуатації джерел підвищеної небезпеки. Дана справа не підсудна Хмельницькому міськрайонному суду, оскільки відповідач ОСОБА_1 проживає в м. Черкаси, а місце заподіяння шкоди в даному випадку достовірно не встановлено. Позивач не надав доказів реально понесених витрат на ремонт автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб, TOYOTA C-HR, 2017 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_3 .

09.11.2022 року, о 21 год. 30 хв., на а/д М-30 253м+700м, поблизу м. Хмельницького, сталася ДТП за участю автомобілів TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та MERCEDES-Benz E, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортний засіб позивачки зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2022 року у справі №686/25409/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» згідно з полісом №211879748 від 05.11.2022 року, відповідно до умов якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн., франшиза 3000 грн.

Відповідно до висновку експерта №42/22-Е від 27.12.2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 432612,63 грн., вартість відновлювального ремонту становить 415375,64 грн., втрата товарної вартості 17236,99 грн.

16.01.2023 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 157000 грн.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про страхування відповідальності власників ТЗ»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року в справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

19.07.2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у прийнятій постанові у справі №206/3219/15-ц зроблено правовий висновок, відповідно до якого статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розмірам шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.09.2019 року у справі №545/425/17 та від 11.03.2020 року у справі №754/5129/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 становить 432612,63 грн., що перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування в сумі 157000 грн., у зв`язку з чим з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 275612,63 грн., а також понесені позивачем витрати у зв`язку із оплатою послу евакуатора в сумі 19500 грн.

Вказане узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13.06.2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17.10.2019 року у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30.10.2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21.02.2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22.04.2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що стягуючи з відповідача на користь позивача розмір франшизи, суд не врахував, що до різниці між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням при розрахунку вже було включено розмір франшизи в сумі 3000 грн., тому стягнення повторно вказаної суми з відповідача є безпідставним.

Відповідно до частини 6 статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Посилання апелянта на порушення судом правил територіальної підсудності колегія суддів до уваги не приймає, оскільки матеріальна шкода позивачу була заподіяна на території Хмельницького району, відтак спір щодо відшкодування вказаної шкоди може бути вирішено за вибором позивача Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди із стягнутою судом сумою моральної шкоди, у зв`язку з чим колегія суддів судове рішення у відповідній частині не переглядає.

Суд першої інстанції, обґрунтовано стягнувши з відповідача різницю між фактично заподіяною шкодою та сумою страхового відшкодування, безпідставно додатково стягнув з відповідача на користь позивача суму франшизи у розмірі 3000 грн., у зв`язку з чим оскаржуване рішення у відповідній частині підлягає зміні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що ОСОБА_2 понесено судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3481,13 грн. та 3500 грн. у зв`язку із проведенням експертизи, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені в суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 6018,43 грн. (300112,63 грн.х(100%:348112,63 грн.)х(3481,13 грн.+3500 грн.):100%=6018,43 грн.).

При зверненні до апеляційного суду відповідач сплатив 3637,40 грн., апеляційна скарга задоволена на 0,9996% (3000 грн.:(300112,63 грн.:100), тому з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь відповідача за рахунок позивача підлягає стягнення 36,35 грн. судових витрат: (0,9996%х3637,40 грн.:100%=36,35 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2023 року змінити в частині розміру майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 295112 грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6018,43 грн. судових витрат в суді першої інстанції по сплаті судового збору та проведення експертизи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36,35 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова