Справа № 364/104/24
Провадження № 2/364/117/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 , суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л.,

ознайомившись з позовною заявою Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») (, адреса: АДРЕСА_2, е-пошта: , № тел:99)

представник позивача Киричук Галина Миколаївна ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса:

АДРЕСА_2, е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_3 )

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

23.02.2024 в системі «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, у якій представник позивача зазначає, що 26.06.2019 між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 901, та видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 30000,00 гривень, який в подальшому було збільшено до 49400,00 гривень. Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, зазначає, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитними зобов`язаннями у розмірі 79511,82 гривень та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 79511,82 гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,4 гривень.

Ухвалою від 26.02.2024 зазначений позов був залишений без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків та було вказано, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, судовий збір за подання позову до ОСОБА_1 не було зараховано.

Суди зобов`язані перевіряти надходження коштів у межах кожної конкретної справи, використовуючи способи, передбачені законом. Часто трапляється так, що учасники надають докази сплати судового збору у вигляді платіжних доручень або квитанцій, у яких відсутні вищевказані реквізити. А це позбавляє суд можливості перевірити зарахування судового збору та є підставою для залишення справи без руху, що відповідно затягує час розгляду справ.

Одночасно суд зазначив, що позивач приклав до матеріалів справи платіжну інструкцію № 67 від 12 лютого 2024 року на суму 2422,40 гривень. Однак під час перевірки зарахування до держбюджету вказаної суми встановлено, що оригінал цієї квитанції міститься у матеріалах іншої цивільної справи № 364/58/24 провадження 2/364/94/24, зазначена інформація стверджена звітом сформованим з КП Д-3 від 26.02.2024 , який приєднано до матеріалів справи.

А відтак, встановлені обставини вказують, що позивач під час звернення до суду фактично не сплатив судовий збір.

Позивачу було запропоновано сплатити судовий збір та надати належну квитанцію (платіжне доручення) на ствердження оплати .

Згідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

При перевірці платіжної інструкції № 67 від 12.02.2024 на суму 2422,40 грн про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судом встановлено, що зазначена сума зарахована у справі 364/58/24. На що і було звернуто увагу позивача в ухвалі від 26.02.2024 та зазначено, що використання платіжного документу, який вже подавався до суду при зверненні з іншою заявою навіть аналогічного змісту не є припустимим, оскільки кожна позовна заява реєструються в суді з присвоєнням єдиного унікального номеру та платіжний документ, поданий до позовної заяви, закріпляється до облікової картки саме цієї справи.

Постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, а також вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до вказаної Інструкції, платіжне доручення оформляється за вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та подається до банку, що обслуговує платника, у кількості примірників, необхідних для усіх учасників безготівкових розрахунків, (п. 3.1 Інструкції).

Згідно із п. 37 розділу II Інструкції передбачено, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу». Платник заповнює його таким чином, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Важливо, аби у розділі «Призначення платежу» платник вказав відомості про те, яка саме позовна заява оплачується збором.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

У постанові від 13.02.2019 Верховний Суд у справі №1540/3297/18 встановивши, що на підтвердження доказів сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви у цій справі було подано платіжне доручення від 16.05.2018 № 707, яке раніше позивач додавав до первісної позовної заяви у справі №815/2416/18, та суд повернув позовну заяву у останній справі, дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що повторно поданий той же платіжний документ про сплату збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання повторної позовної заяви.

29.02.2024 представниця позивача надала суду заяву «про усунення недоліків», якою вказує суду, що зазначена вище платіжна інструкція є підтвердженням оплати судового збору у справі № 364/104/24 , так як у справі № 364/58/24 оплата судового збору була проведена за платіжною інструкцією № 51 від 22.01.2024.

З такою позицією представниці позивача суд не погоджується, оскільки вона повністю спростовується зазначеними вище письмовими доказами. Так, судом вчергове 04.03.2024. було перевірено зарахування судового збору, як за платіжною інструкцією № 67 від 12 лютого 2024 року так і за платіжною інструкцією № 51 від 22 січня 2024 року та було встановлено наступне. Зокрема, всупереч рекомендацій щодо заповнення платіжної інструкції позивач не зазначив конкретно серед інших реквізитів, інформацію в якій саме справі ( за позовом до якої саме фізичної особи) здійснюється оплата судового збору, оплата у розмірі 2422,40 гривень за квитанцією № 67 від 12 лютого 2024 року була підтягнута до справи № 364/58/24 та приєднано електронне підтвердження Казначейства про сплату судового збору ( платник Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»).

Так, у справі 364/104/24 провадження № 2/364/117/24 наявна копія квитанції № 67 від 12 лютого 2024 року ( платник АТ ««Перший Український Міжнародний Банк»), але електронне підтвердження Казначейства про зарахування судового збору відсутнє.

За наведених обставин доходжу висновку, що позивач не усунув недоліки зазначені в ухвалі від 26.02.2024, а отже позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню відповідно до положення частини 3 статті 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун