Справа № 177/334/24
Провадження № 4-с/177/6/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Вовк Михайла Вадимовича, заінтересована особа: Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Вовк М.В., звернувся до суду через систему Електронний суд 19.02.2024 із указаною скаргою та просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Криворізького відділу ДВС, яка полягає в не скасуванні арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.09.2009 АЕ № 912770, реєстраційний номер обтяження 9275439; зобов`язати посадових осіб Криворізького відділу ДВС скасувати арешт та відповідну заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою відділу ДВС Криворізького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення забороним на його відчуження від 30.09.2009 АЕ № 912770, реєстраційний номер обтяження 9275439, внести відповідні відомості до Державних реєстрів.

Скарга мотивована тим, що з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , стало відомо, що на її нерухоме майно накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9275439, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.09.2009 АЕ № 912770, обтяжувач - Відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції. На запит представника заявника щодо надання роз`яснень та зняття арешту, Криворізьким відділом ДВС повідомлено, що згідно з даних автоматизованої системи виконавчого провадження, у відділі ДВС на виконанні перебували виконавчі провадження ВП 16534528 з примусового виконання судового наказу від 14.08.2009 № 2-н-352, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 25,50 грн та ВП № 15175455 з примусового виконання судового наказу від 14.08.2009 № 2-н-352, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави витрат у розмірі 30,00 грн. У даних виконавчих провадженнях арешт на нерухоме майно за постановою від 30.09.2009 АЕ 912770 не накладався. Вказані виконавчі провадження завершені в зв`язку з повним фактичним виконанням та знищені через закінчення строку зберігання, а тому, заявниці відмовлено в знятті арешту з майна та рекомендовано звернутися до суду. Таку бездіяльність посадових осіб Криворізького відділу ДВС заявник вважає неправомірною, оскільки при закінченні виконавчого провадження, арешт, накладений у межах цього провадження, мав бути знятий.

Ухвалою суду від 20.02.2024 скаргу прийнято до провадження.

Представником Криворізького відділу ДВС Самчук А.В. 27.02.2024 надано відзив на скаргу, у якому вона зазначає, що зі змісту скарги не встановлено в рамках якого виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження, що позбавляє відділ ДВС можливості встановити наслідки завершення виконавчого провадження та зняття арешту. Відомості про повне виконання виконавчого документа, за яким накладено відповідне обтяження до суду заявником не надано, у зв`язку з чим, представник просить відмовити у задоволенні скарги (а.с.22-25).

Учасники процесу правом на участь у судовому засіданні не скористалися, від представників наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши скаргу та дослідивши долучені до неї матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 14.08.2009 видано судовий наказ № 2-Н-352/09 за заявою ВАТ по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз», яким із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 176,53 грн станом на 01.11.2007 та 2077,08 грн за період з 01.11.2007 по 01.08.2009. Також із ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 25,50 грн та витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи в розмірі 30,00 грн. Судовий наказ набрав законної сили 11.09.2009.

Згідно з відповіді на запит представника заявника ОСОБА_2 , даний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Криворізькому відділі ДВС, з відкриттям виконавчих проваджень ВП 16534528 та ВП 15175455, які завершені в зв`язку з повним фактичним виконанням. Однак у даних виконавчих провадженнях арешт на нерухоме майно боржника за постановою АЕ912770 від 30.09.2009 не накладався. Більш детальну інформацію надати неможливо, оскільки згідно з пп. 9.9-9.13 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, вказані виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі до 2017 року, знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання, який складає три роки (а.с.11).

Разом з тим, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.11.2023, на належне ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9275439, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ 912770, 30.09.2009, Відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції (а.с.8-9).

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, у редакції чинній на час набрання судовим рішенням у справі № 2-Н-352/09 законної сили, та ст. 18 чинного ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, тобто від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями, далі за текстом Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 30 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно зі ст. 40-1 цього Закону.

Для забезпечення реального виконання рішення, за правилами ст. 57 Закону № 606-XIV, застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає в постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилаєсть органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо припинення обтяження такого майна.

Аналогічні за змістом наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404.

З відповіді начальника Криворізького відділу ДВС слідує, що виконавчі провадження ВП 16534528, 15175455, де боржником була ОСОБА_1 , завершені в зв`язку з повним фактичним виконанням. Згідно з пп. 9.9-9.13 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, вказані виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі до 2017 року, знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання, який складає три роки.

Згідно з відповіді АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», станом на 07.03.2024 (день звернення із запитом), заборгованість споживача ОСОБА_1 за послугу постачання природного газу в товаристві не обліковується.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors , будь-яких інших виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , немає.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 (справа № 2/0301/806/11, провадження № 61-3814св22) зауважував, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Указані норми визначають непорушність права власності (у тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (ст.2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зобов`язання зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з їїмайна.

Наявність протягом тривалого часу (більше 14 років) не скасованогоарешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та будь-яких майнових претензій, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги про зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-80, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у не скасуванні арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.092009 серії АЕ № 912770, реєстраційний номер обтяження 9275439.

Зобов`язати Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт та відповідну заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.09.2009 серії АЕ № 912770, реєстраційний номер обтяження 9275439, та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: