КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/3613/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/3656/20

14 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об'єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об'єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просила стягнути заборгованість за договором про надання правової допомоги у розмірі 12 222,63 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5 547,64 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

06 липня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 9 750 грн.; поновити строк на подання доказів понесених витрат.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку посилалася на те, що не отримувала копію рішення суду, про його наявність стало відомо від третьої особи 27 червня 2023 року.

На підтвердження понесених витрат до заяви додала договір про надання адвокатських послуг № 133/1 від 04 травня 2018 року, додаток № 1 від 04 травня 2018 року до договору про надання адвокатських послуг № 133/1 від 04 травня 2018 року, додаток № 2 від 04 травня 2018 року до договору про надання адвокатських послуг № 133/1 від 04 травня 2018 року, рахунок-фактура № СФ-0000031 від 04 травня 2018 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 675 від 10.05.2018 року про сплату 9 750,00 грн.; акт № ОУ-0000223 здачі-прийняття робіт.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду та заяву про стягнення витрат задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначала, що розмір витрат доведений тарифами на правничі послуги, квитанціями про сплату коштів за послуги, а відтак, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданніпредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5 547,64 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У позові ОСОБА_1 вказала орієнтовний розмір витрат, які вона очікує понести на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї справи у розмірі 21 150 грн.

06 липня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішенняпро стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом із доказами понесення таких витрат, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 9 750 грн.; поновити строк на подання доказів понесених витрат.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання про поновлення строку для подання доказів понесених судових витрат є необгрунтованим, та позивачем не доведено ні розміру, ні факту понесених витрат у даній справі.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз положень статті 126 ЦПК України, ч.8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку.

Законодавець не пов`язує подання доказів понесення витрат на правничу допомогу із моментом отримання рішення, а подання таких доказів пов`язується з датою ухвалення рішення, що й і зазначено в частині восьмій статті 141 ЦПК України, яка за своїм змістом є імперативною нормою і не допускає іншого тлумачення.

Крім того, приписи діючого ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, у позові ОСОБА_1 вказала орієнтовний розмір витрат, які вона очікує понести на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї справи у розмірі 21 150 грн.

20 липня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи без її участі, разом з цим у цій же заяві вона не зазначила про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані додатково, згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Рішення по суті спору було ухвалено судом 21 липня 2021 року.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, позивач зобов`язаний був надати суду докази понесення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто до 26 липня 2021 року.

Лише 06 липня2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішенняпро стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом із доказами понесення таких витрат, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 9 750 грн.

Також у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просила поновити строк на подання доказів щодо розміру понесених судових витрат в частині витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що копію рішення вона не отримувала

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції розглянув питання про поновлення строку для подання доказів понесених витрат та дійшов вірного висновку про його необгрунтованість, оскільки не отримання копії рішення від 21 липня 2021 року не є об`єктивною причиною неможливості вчасно надати відповідні докази, адже положення частини восьмої статті 141 ЦПК України вказують на те, що такі докази можуть бути подані і до закінчення судових дебатів, тобто до ухвалення рішення. А тому факт не отримання рішення не перешкоджає учаснику справи діяти у відповідності до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач була обізнана про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 21 липня 2021 року. Подавши заяву про розгляд справи у відсутність позивача, вона повинна була проявити обачність та у визначений законом строк здійснити дії, пов`язані з наданням відповідних доказів, чого не зробила.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід було залишити без розгляду, оскільки докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу були подані з порушенням строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, за відсутності поважних причин для поновлення такого строку.

Суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про необгрунтованість клопотання про поновлення строку, помилково розглянув заяву по суті та відмовив у її задоволенні з підстав не доведення понесення витрат позивачем на правову допомогу у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року суду слід скасувати та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об'єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об'єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий: Судді: