справа № 619/5250/23
провадження № 2/619/161/24
Ухвала

20 лютого 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 619/5250/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про поділ майна подружжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

представник позивача: ОСОБА_4 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представник адвокат Ніколаєв Володимир Олександрович, звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 31.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалами суду від 26.12.2023 відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, повернуто позовну заяву з додатками та залучено її як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка не підлягала оскарженню, про що було зазначено у резолютивній частині ухвали. Крім того, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи № 619/5250/23 на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 24.01.2024.

Не погоджуючись з указаною ухвалою 26.12.2023 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Харківського апеляційного суду, який ухвалою від 15.01.2024 повернув справу до Дергачівського районного суду Харківської області для виконання вимог, передбачених п.п. 15.11 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з ухвалою Верховного Суду від 22.01.2024 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя відмовлено.

Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2024 ОСОБА_3 повернуто апеляційну скаргу на підставі п.п. 15.11 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

24.01.2024 закрито підготовче провадження та справу №619/5250/23 призначено до розгляду по суті.

ОСОБА_3 як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги, повторно, 07 лютого 2024 року до канцелярії суду подано позовну заяву, у якій просить поновити строк на подання позовної заяви, та виділити в натурі частку ОСОБА_2 з права спільної сумісної власності подружжя, звернувши стягнення на цю виділену частку. У обґрунтування пропуску строку зазначено, що її не допустили у підготовче засідання.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п. 5 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Тобто цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Водночас наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Зокрема, суд зазначає, що ОСОБА_3 як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги, було подано позов про звернення стягнення на майно подружжя ОСОБА_5 та судом їй відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та повернуто позовну заяву з додатками. У позові, який подано ОСОБА_3 07.02.2024 до суду вона просить виділити в натурі частку ОСОБА_2 з права спільної сумісної власності подружжя, звернувши стягнення на цю виділену частку, що фактично є зменшенням розміру позовних вимог, при цьому, у них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору.

З огляду на вказане, беручи до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_3 (повторне подання позовної заяви як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги після відмови у залученні до участі у справі як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та повернення позовної заяви з додатками), суд розцінює як вияв небажання сприяти виконанню завдання цивільного судочинства та зловживання процесуальними правами.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесено на розсуд суду, що розглядає справу. (Постанова ВС від 24 травня 2023 року у справі № 761/14952/21 (провадження № 61-10578св22).

За таких обставин, з урахуванням того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли правовідносини щодо виконання рішення суду про стягнення боргу, натомість предметом позовних вимог, що розглядаються в даній цивільній справі є поділ майна подружжя, про що було зазначено в ухвалі суду від 26.12.2023, та враховуючи, що ОСОБА_3 залучена до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних дій ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами та повернення заяви на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 43, 44, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

Визнати зловживанням процесуальним правом ОСОБА_3 подання вдруге позовної заяви як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, яка була раніше повернута судом.

Повернути ОСОБА_3 позовну заяву про звернення стягнення на частку майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 21.02.2024.

Суддя І. М. Нечипоренко