Справа № 369/8299/23
Провадження № 2/369/1321/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

27.02.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ляха Романа Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі №369/9934/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Лях Роман Миколайович звернувся 02 червня 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ляхом Романом Миколайовичем подано до суду через підсистему «Електронний суд» 22 лютого 2024 року заяву за вхідн. №9325 про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі №2-2710-1/10 від 16.09.2010 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та поділено спільно нажите в шлюбі майно. Відповідно до вищевказаного рішення, за позивачем було визнано право власності на житловий будинок, житловою площею 69,9 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 . За Відповідачем було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Житловий будинок, який належить Позивачу на праві власності розташований на земельній ділянці, площею 0,0774га, кадастровий номер :01:009:0004 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка. Однак, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_5 . Позивачем було встановлено, що його колишня дружина ОСОБА_4 здійснила відчуження земельної ділянки, на якій розташований будинок, який перебуває у власності Позивача, окремо від самого будинку шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між нею та ОСОБА_3 від 14.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на вищевказаній земельній ділянці розташована малоповерхова забудова, яка фактично і є житловим будинком, який знаходиться на праві власності у Позивача. ОСОБА_4 було добре відомо про те, що будинок належить Позивачу на праві власності, однак, не зважаючи на це, вона не маючи такого права, здійснила відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 . ОСОБА_3 в подальшому здійснив відчуження вказаної земельної ділянки шляхом укладення 13.12.2018р. договору купівлі-продажу із ОСОБА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. В ході розгляду справи представником Позивача було встановлено той факт, що вже після звернення до суду було внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зазначено нового власника спірної земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_5 , який є співвідповідачем по справі. Станом на сьогоднішній день, у зв`язку із зверненням Позивача до суду із відповідною позовною заявою, Відповідач вживає заходів із термінової продажі земельнї ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Так, на сайті для розміщення оголошень про продажу майна міститься оголошення про термінову продажу вказаної земельної ділянки у м. Вишневе із зазначенням точної адреси (посилання на оголошення https://www.olx.ua/d/uk/obyavlenie/prodazh-zemelno-dlyanki-v-vishnevomu-mayzhe-vtsentr-msta-IDTiehV.html?isPreviewActive=0&sliderIndex=9 ).

Враховуючи вищевказане, представник позивача просив заборонити ОСОБА_5 (Адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження чи передання заставу (іпотеку) земельну ділянку, площею 0,0774га, кадастровий номер :01:009:0004 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224; та накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0774га, кадастровий номер :01:009:0004 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 364481424, сформованої 05 лютого 2024 року, земельна ділянка площею 0,0774 га, кадастровий номер :01:009:0004 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, належить на праві власності ОСОБА_5 .

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача у цивільній справі можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права позивача та поновлення порушених прав.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0774 га, кадастровий номер :01:009:0004 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є співмірним з заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 (Адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження чи передання в заставу (іпотеку) земельну ділянку, площею 0,0774га, кадастровий номер :01:009:0004, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ляха Романа Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі №369/9934/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0774 га, з кадастровим номером :01:009:0004, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: І.О. Фінагеєва