Справа № 155/1864/23
Провадження 2/155/76/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

представника позивача Шумського Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м.Горохів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , -

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в її користь 140 478 (сто сорок тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 03 копійок страхового відшкодування, судові витрати на загальну суму 21098 (двадцять одна тисяча дев`яносто вісім) гривень 33 копійок, з яких 1123 (одна тисяча сто двадцять три) гривні 83 копійок судового збору, 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу, 5974 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 50 копійок витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 11 травня 2023 року об 11 годині 00 хвилин на автодорозі Т-18-06, керуючи транспортним засобом марки «Delta», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч, не переконався, що не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем марки «ГАЗ 33021», державний номерний знак НОМЕР_2 . Своїм діями ОСОБА_2 порушив п.10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 09 жовтня 2023 року Горохівським районним судом Волинської області з вказаного приводу винесено постанову у справі №155/1210/23, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення визнав повністю. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував мотоциклом «Delta», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована. Натомість, автомобіль марки «ГАЗ 33021», державний номерний знак НОМЕР_2 був забезпеченим транспортним засобом (поліс ОСЦПВВНТЗ №АТ25526840, виданий АТ «СГ «ТАС»). Позивачка, як власник пошкодженого автомобіля, звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. Листом відповідача від 18.09.2023 року за номером справи МТСБУ: 95790, позивачці було відмовлено у відшкодуванні шкоди. Підставою для відмови стало те, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п.1.5, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. З огляду на зазначене, відповідач не вбачав правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, для якого законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. Предстанвик позивача зазначив, що відповідач у своїй відповіді фактично визнав той факт, що пристрій «Delta» є транспортним засобом. Однак, оскільки шкоду завдано транспортним засобом «Delta», для якого не встановлено коригуючий коефіцієнт, він не є транспортним засобом в розумінні пункту 1,5 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача вважає таку відмову незаконною та протиправною, оскільки мотоцикл «Delta» підлягає державній реєстрації, відповідно є транспортним засобом. Позивачка вказує, що відповідно до технічної характеристики із уточненням видів транспортний засіб марки «Delta» - це двоколісний механічний транспортний засіб з об`ємом двигуна 50 см3, тому в силу вимог ДСТУ 2984-95 є мотоциклом, відповідно завдана даним транспортним засобом шкода підлягає відшкодуванню відповідачем по справі. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі різниці вартості транспортного засобу до ДТП та після ДТП, що становить 140 478,03 грн., та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

29 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) просить відмовити у задоволенні даного позову. Представник відповідача вказує, що в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11.05.2023 р. за участю транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , та мопеда «Delta», державний номерний знак НОМЕР_1 , має нести відповідальність винна особа у дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки винною особою є ОСОБА_2 , останній має відповідати за завдану у вказаній дорожньо-транспортній пригоді шкоду. Представник відповідача зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає транспортні засоби, для яких встановлено коригуючий коефіцієнт та за які МТСБУ може проводити страхову виплату. Серед вказаного переліку «мопед» відсутній, тому відповідно до вимог вказаного закону МТСБУ не має законних підстав для проведення регламентної виплати, а відшкодування шкоди повинно відбутися за рахунок винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 . Також представник відповідача вказує, що мопед «Дельта», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований як мопед, що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_3 , згідного якого вказаний транспортний засіб у графі тип визначено як «мопед».

08 січня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що доводи відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування позивачці є необґрунтованими та безпідставними, просить позов у даній справі задовольнити. Свої заперечення мотивує тим, що мопед «Delta» підпадає під ознаки транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації відповідно до п. 1.10 ПДР, оскільки транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 18.01.2024 р.

Протокольною ухвалою суду від 18.01.2024 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2024 р.

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в засідання суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Матеріалами справи встановлено, що постановою судді Горохівського районного суду Волинської області у справі №155/1210/23 від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно даної постанови, ОСОБА_2 11 травня 2023 року об 11 годині 00 хвилини, на автодорозі Т18-06 в селі Мерва, керуючи мотоциклом Delta, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч, не переконався, що не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості внаслідок чого здійснив ДТП з автомобілем ГАЗ-33021, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював обгін. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.10,11).

Дана постанова набрала законної сили.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди вантажний автомобіль ГАЗ-33021, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ) отримав механічні пошкодження. Згідно з полісом внутрішнього страхування №АТ2526840, цивільно-правова відповідальність власника вантажного автомобіля ГАЗ-33021 застрахована в АТ «СГ «ТАС».

Відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «Delta», тип - «мопед», об`єм двигуна 50 см3, рік випуску 2007. (а.с.13) На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована.

Позивачка, як власник пошкодженого автомобіля, звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.

Моторне (транспортне) страхове бюро України листом від 18.09.2023 р. (за номером справи МТСБУ: 95790) відмовило ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди. Повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, для якого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено коригуючий коефіцієнт. Крім того, зазначило, що згідно вказаного Закону, не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановленого коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу (а.с.7).

На підтвердження завданого збитку, позивач надав суду висновок експерта №1395 з визначення вартості матеріального збитку, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «АС ЕКСПЕРТ».

Відповідно до Висновку експерта № 1395 згідно автотоварознавчого дослідження від 13.11.2023 р. встановлено:

вартість відновлювального ремонту вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» білого кольору днз НОМЕР_5 станом на 11.05.2023 р. складає 225 469,82 грн.;

ринкова вартість вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» білого кольору днз НОМЕР_5 до моменту дорожньо-транспортної пригоди станом на 11.05.2023 р. складає 141284,68 грн.;

вартість матеріального збитку належного власнику ОСОБА_1 вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» білого кольору днз НОМЕР_5 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 11.05.2023 р. складає 141 284,68 грн.;

ринкова вартість наданого на дослідження вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» білого кольору днз НОМЕР_5 станом на дату оцінки складає 806,65 грн.

Згідно калькуляції № 1395 про вартість ремонту транспортного засобу (додаток № 1 до висновку експерта) вартість відновлювального ремонту КТЗ (без врахування зносу) складає 225 469,82 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу складає 140 478,03 грн. При цьому, у висновку зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «ГАЗ 33021» становить 0,7, величина М (вартісний еквівалент суми податків) не нараховується. Втрата товарної вартості транспортного засобу складає 0 грн.

За послуги суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС ЕКСПЕРТ» позивачем сплачено 5974,50 грн., що підтверджується квитанцією МОНОБАНК №602Е-8В34-С3СК-С7Н3 від 10.10.2023 року.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з підпунктом "а" п. 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п.1.3 ст. 1 Закону потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону забезпечений транспортний засіб-транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Позивачем доведено, що її транспортний засіб є забезпеченим транспортним засобом, оскільки що вона була власником вантажного автомобіля на час ДТП та надала суду доказ чинності полісу страхування її цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував мопедом «Delta», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

У відповідності до ст. 36.1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

18 вересня 2023 МТСБУ відмовлено ОСОБА_1 у відшкодування витрат з посиланням, що така шкода завдана мопедом «Delta», який у розумінні пункту 1.5 статті 1 Закону не є транспортним засобом.

У пункті 1.5 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону коригуючий коефіцієнт встановлено для мотоциклів та моторолерів.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше.

Відповідно до ДСТУ 2984-95 "Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення", які затверджені і введені в дію наказом Держстандарту України від 25 січня 1995 року N 31 мопед - двоколісний дорожній транспортний засіб з робочим об`ємом двигуна до 50 см3, мотоцикл - двоколісний дорожній транспортний засіб з боковим причепом чи без нього, з робочим об`ємом двигуна 50 см. куб. і більше, та спорядженою масою не вище 400 кг.

Матеріали справи містять відомості про те, що робочий об`єм мопеда «Delta», номер шасі НОМЕР_6 , належного ОСОБА_2 , становить 50 см3, що є однією з обов`язкових ознак, які б давали класифікувати вказаний вище мопед як мотоцикл, оскільки лише стосовно нього встановлено коригуючий коефіцієнт, що в свою чергу дає підстави класифікувати його як транспортний засіб у розумінні положень пункту 1.5 статті 1 ЗаконуУкраїни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ст. 12,81 ЦПК України позивачем доведено шляхом надання належних доказів, зокрема правовстановлюючих документів на мопед «Delta», номер шасі НОМЕР_6 , яким керував ОСОБА_2 , що робочий об`ємом двигуна цього мопеда становить 50 см. куб. Відтак, мопед «Delta» можливо класифікувати як мотоцикл з огляду на робочий об`ємом двигуна цього транспортного засобу.

Таким чином, покликання представника МТСБУ у відзиві щодо не встановлення коригуючого коефіцієнту є неспроможним, а доводи відповідача про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування є необґрунтованими.

Щодо розміру страхового відшкодування суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За встановлених судом обставин наявні підстави для здійснення регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, згідно п.(а) п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, оскільки вантажний автомобіль, якому завдано шкоду, відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системний аналіз указаних положень законодавства дає підстави для висновку, що фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-ІV) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За правилами п.30.1 ст.30 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пункт 30.2 ст.30 того ж Закону України зазначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження завданого збитку позивач надав суду висновок експерта з визначення вартості матеріального збитку, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» складає 225469,82 грн., ринкова вартість вантажного автомобіля до моменту ДТП складає 141284,68 грн. Вартість матеріального збитку теж складає 141 284,68 грн. Ринкова вартість наданого на дослідження вантажного автомобіля марки «ГАЗ 33021» білого кольору днз НОМЕР_5 станом на дату оцінки складає 806,65 грн При цьому, експертом зазначено: «При огляді пошкодженого автомобіля не виявлено факторів необхідності проведення відновлювального ремонту до його пошкодження».

Виходячи з норм права вказаного Закону автомобіль позивача є фізично знищеним, так як його відновлювальний ремонт значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а матеріальна шкода, завдана автомобілю, дорівнює його ринковій вартості. Таким чином, позивачу як власнику даного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

У позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача просив відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі різниці вартості автомобіля до ДТП та після ДТП, що становить 140 478,03 грн. При цьому зазначив, що залишки транспортного засобу залишаються у позивача.

Суд погоджується із визначеним позивачем розміром страхового відшкодування, яке не перевищує розміру відповідальності МТСБУ на день настання дорожньо-транспортної пригоди -11.05.2023 р.

Так, згідно постанови Національного банку України «Про розміри страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 р., розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих (максимальний розмір виплати) становить 160 000грн. на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01.07.2022 р.

Відповідачем - Моторним (транспортним) страховим бюро України заперечень щодо розміру заявлених позовних вимог суду не подано та не надано належних, допустимих доказів на підтвердження необхідності зменшення відшкодування матеріальних витрат, реально понесених позивачем, через їх завищеність, отже розмір матеріального збитку, завданого позивачу, не спростовано, тому страхове відшкодування в розмірі 140478,03 грн підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів на проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Судом встановлено, що у висновку експерта від 13 листопада 2023 року зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність згідно із вимогами ст. 384 КК України та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1123 гривні 83 коп., за послуги експерта позивачем сплачено 5974,50 грн., що підлягають відшкодуванню відповідачем.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

ВП ВС у постанові від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача адвокатом Шумським Б.А. у прохальній частині позову заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн, на підтвердження яких надано суду копію договору про надання правової допомоги № б/н від 15 травня 2023 року.

Крім того, матеріали справи містять копію ордера серії АС № 1060570 від 03 жовтня 2023 року на представництво ОСОБА_3 інтересів ОСОБА_1 , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 796 від 19 вересня 2014 року.

За умовами договору від 15.05.2023 року, укладеним між адвокатом Шумським Б.А. та Сергієнко С.І., сторони погодили, що вартість правової допомоги сторонами визначається у фіксованому розмірі, який становить 14 000 грн. Клієнт сплачує гонорар протягом 15 календарних днів після складання повного тексту рішення суду. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, про що складається акт.

Зокрема, згідно пункту 1.1. договору клієнт доручає адвокату надати комплекс правової допомоги у справі про стягнення страхового відшкодування .

До обсягу правової допомоги відноситься зокрема: усне та письмове консультування Клієнта, складання всіх необхідних процесуальних документів, представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції, представництво в інших органах, перед іншими фізичними та юридичними особами.

Отже, сторони погодили, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі (протягом 15-ти календарних днів після складання повного тексту рішення суду), при якому не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг Клієнту. При цьому, акт виконаних робіт, як додатково пояснив представник позивача в засіданні суду, відповідно до умов договору про правову допомогу складається після складання повного тексту судового рішення.

З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом Шумським Б.А. професійної правничої допомоги. Проте звертає увагу на завищений розмір заявлених до відшкодування позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом.

Зокрема, суд бере до уваги фактично витрачений адвокатом час на участь в судовому засіданні, який становив менше 1 години; обсяг поданих суду представником позивача документів по справі (позовна заява та відповідь на відзив). Крім того, фактично фіксована сума гонорару 14 000 грн визначена сторонами ще в день укладення договору, тобто до надання будь-яких послуг (виконання робіт) адвокатом, і включала в себе представництво інтересів клієнта не лише у суді першої інстанції, а у інших органах, перед іншими фізичними та юридичними особами, а також надання інших дій, які будуть необхідними для належного надання правової допомоги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що стягнення із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності і вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих із Моторного (транспортного) страхового бюро України судових витрат на правову допомогу. За таких обставин витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 7500 грн. (1000 грн -попередня консультація та підготовка справи до розгляду, 6000 грн. підготовка позовної заяви та відповіді на відзив, 500 грн. за 30 хвилин участі в судовому засіданні).

Щодо витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, суд зазначає, що з урахуванням положень частини другої статті 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачем, не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ, 02002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 140 478 (сто сорок тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 03 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ, 02002, ) на користь ОСОБА_1 1123 (одна тисяча сто двадцять три) гривні 83 коп. витрат по сплаті судового збору, 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу, 5974 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 50 коп. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ, 02002, ).

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 06.03.2024 р.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук