Справа № 367/6156/23
Провадження №2/367/1650/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2024 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та являється спадкоємцем першої черги за законом. Як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС 1986-1988рр має інвалідність 1 групи (довічно). Був непрацездатний на час смерті батьків та має право на обов?язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Після виходу на пенсію за інвалідністю, з січня 2007 р. до березня 2017 р. постійно проживав спільно зі своїми батьками однією сім?єю за адресою: АДРЕСА_1 . Цю квартиру отримали батьки разом з позивачем у 1977 році. Вказує про те, що перебував на тимчасовому медичному обліку в Коцюбинській поліклініці. Постійне спільне проживання було бажанням всіх членів родини і необхідним у зв?язку з похилим віком батьків, станом здоров?я членів сім?ї, також з метою догляду і надання взаємної допомоги, а також ведення спільної господарської і фінансової діяльності.

Зазначає про те, що до складу сім?ї в той час входили наступні члени родини, які померли протягом 2009-2017рр: батько ОСОБА_4 , 1922 р.н., пенсіонер МО України, ветеран-інвалід війни ІІ групи, мати ОСОБА_5 , 1927 р.н., пенсіонерка, ветеран праці, брат ОСОБА_1 , 1952 р.н., пенсіонер, який хворів пороком серця з дитинства. Всі померлі члени сім?ї позивача були спільними власниками житла (квартири) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Білицького деревообробного комбінату 20.01.1994 року за №137. Спільним власникам житла належало по 1/3 квартири відповідно виданого Свідоцтва.

У 1982 р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , від якого вони мають двох доньок: ОСОБА_7 , 1982 р.н., і ОСОБА_8 , 1985 р.н. Спільної власності брат позивача зі своєю дружиною ОСОБА_9 не мали і спільної господарської діяльності не вели. Колишня дружина брата ОСОБА_9 з їх спільними доньками постійно проживали окремо у своїй власній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті батька залишився заповіт на ім?я його онуки ОСОБА_10 , доньки брата, який був нотаріально оформлений 22 березня 2002 р.

Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді нерухомого і рухомого майна.

Відразу після смерті батька, позивачем була проведена робота по встановленню статусу членів сім?ї померлого ветерана-інваліда війни, внаслідок чого мати ОСОБА_5 отримала відповідне посвідчення сім?ї померлого ветерана війни Серії № НОМЕР_1 від 11.02.2010 р., і пенсійне посвідчення у разі втрати годувальника серії НОМЕР_2 від 24.03.2010 р.

В подальшому позивачем від імені матері ОСОБА_5 було переукладено зі всіма комунальними, енергетичними підприємствами та підприємствами зв?язку Київської області відповідні угоди про надання послуг, що підтверджується довідкою УЖКГ «Біличі» смт. Коцюбинське, Київської обл. № 1277 від 15.10.2017р., де мати ОСОБА_5 зазначена як власниця всієї квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Сплата по рахункам по всім угодам завжди проводилась в повному обсязі виключно за кошти сім?ї вже у складі позивача та його матері, яка вважалась власником всього нерухомого майна. Тільки у 2019 р. із офіційних запитів адвокатів і нотаріусів, вже після смерті обох батьків, позивачу стало відомо, що ОСОБА_11 юридично реалізувала своє право на частку спадщини за заповітом ОСОБА_4 у своїй частині. 03 вересня 2010 р. ОСОБА_10 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області. Про це оформлення спадщини ні матері позивачу, ні позивачу ніколи не повідомлялось і не було відомо. Мати з позивачем продовжували жити постійно разом однією сім?єю, утримуючи все спільне нерухоме майно. Крім того, ОСОБА_11 ніколи не проживала в квартирі батьків позивача за адресою: АДРЕСА_1 , а з 2011 року після одруження ОСОБА_2 постійно проживає зі своєю сім?єю в м. Києві.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . За станом здоров?я і у зв?язку з тривалим лікуванням, позивач не мав можливості у здійсненні оформлення права на спадкування у встановленні терміни. Після смерті батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , позивач, як спадкоємець за законом звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, проте нотаріус позивачу відмовив у прийнятті та оформленні спадщини, оскільки з такою заявою ОСОБА_1 звернувся після закінчення 6-ти місяців.

Позивач вважає, що своєчасно прийняв спадщину після смерті батьків, зокрема після смерті батька ОСОБА_12 , оскільки постійно спільно проживав з батьками однією сім?єю з 2007р.

Факт постійного спільного проживання однією сім?єю з рідними батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з 2007 року і до їх смерті підтверджується: письмовими свідченнями сусідів, мешканців кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_13 і ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 , посвідченим актом депутата Коцюбинської селищної ради від 11.10.2018р., довідкою організації ветеранів смт. Коцюбинське Київської області, письмовими свідченнями мешканців смт. Коцюбинське: ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які регулярно відвідували сім`ю ОСОБА_17 .

Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із батьком (спадкодавцем) ОСОБА_4 , починаючи з 2007 року та по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (час відкриття спадщини).

Ухвалою суду від 23.08.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 08.11.2023 закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили в задоволенні позову відмовити.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача надходив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає про те, що заявлені позовні вимоги відповідач у справі ОСОБА_2 не визнає, оскільки вважає їх абсолютно безпідставними, необґрунтованими та надуманими.

На спростування позовних вимог позивача зазначаю наступне.

ОСОБА_18 являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частина квартири належить їй згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 03.09.2010 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1666; 2/3 частини даної квартири належить останній на підставі Договору дарування 2/3 частин квартири, посвідченого 23 жовтня 2010 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М., зареєстрованим у реєстрі за № 2-2006.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дідусь та бабуся відповідача по лінії батька, ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 березня 2002 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В., яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповів відповідачу - своїй онуці ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 мій дідусь ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У визначений законом строк ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.09.2010 року в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі відповідач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину даної квартири після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Іншого нерухомого чи рухомого майна після смерті ОСОБА_4 не було.

У заявленому позові ОСОБА_1 зазначає, що має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, як непрацездатна особа.

Однак, вказує про те, що ОСОБА_1 відмовився від права на обов`язкову частку у спадщині, подавши нотаріусу про це відповідну заяву, яка зберігається у матеріалах спадкової справи № 60/2010.

Оскільки, ОСОБА_1 у визначений законом строк та спосіб відмовився від права на обов`язкову частку у спадщині, про що особисто подав заяву до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області, відтак претендувати на таку частку у спадщині він вже не може.

Таким чином, вказує, що є неправдивими твердження ОСОБА_1 про те, що ніби то йому стало відомо тільки у 2019 році із офіційних запитів про те, що ОСОБА_2 оформила своє право на спадщину за заповітом, оскільки він за власною волею та бажанням реалізував своє право на відмову від спадщини і був обізнаний про юридичні наслідки такої відмови.

Так само від права на обов`язкову частку відмовилася і дружина спадкодавця, ОСОБА_5 , подавши відповідну заяву до Ірпінської державної нотаріальної контори.

Крім того, ОСОБА_2 заперечує факт проживання позивача ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, починаючи з 02.04.2002 року ОСОБА_18 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . З 2010 року відповідач являється єдиним власником даної квартири.

У заявленому позові ОСОБА_1 стверджує, що після виходу на пенсію за інвалідністю, а саме з січня 2007 року до березня 2017 року постійно проживав спільно із батьками однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як на доказ, позивач посилається на акт депутата Коцюбинської селищної ради Київської області від 11.10.2018 року.

Погодитись з такими доводами позивача відповідач не може, оскільки вважає їх безпідставними та неправдивими.

Так, Акт депутата від 11 жовтня 2018 року, наданий позивачем, не є належним та достатнім доказом його проживання за даною адресою, оскільки сам депутат не може особисто знати про присутність чи відсутність особи у відповідній квартирі, а також про наявність чи відсутність особистих речей даної особи за вказаною адресою. Даний документ складається на підставі тверджень свідків, яким мають бути достовірно відомі обставини, зазначені в акті.

Однак, зазначені у даному акті особи: мешканець квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_13 та мешканець квартири АДРЕСА_6 - ОСОБА_19 вже померли, а тому вказані особи не можуть бути допитані судом як свідки в порядку ст. 230 ЦПК України, що позбавляє можливості встановити, чи підписували вони даний акт депутата та встановити обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, представник відповідача зазначає про те, що слід поставити під сумнів належність такого доказу, як Акт депутата Коцюбинської селищної ради Київської області від 11.10.2018 року, оскільки обставини, що зазначені в ньому не можуть бути підтверджені свідками в судовому засіданні.

Крім того, викладені у даному акті обставини спростовуються іншим актом депутата ОСОБА_20 , у якому зазначається, що ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_7 не проживав.

Даний акт підписаний свідками, які є сусідами по квартирі та можуть особисто підтвердити обставини, зазначені у акті, будучи допитаними судом в якості свідків під час розгляду даної справи.

Також не заслуговує на увагу надана позивачем довідка організації ветеранів смт. Коцюбинське Київської області, оскільки громадська організація не має відповідних повноважень на складення документів, що підтверджують чи спростовують факт проживання особи за певною адресою.

Письмові свідчення мешканців смт. Коцюбинське ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не можуть бути доказом у справі, оскільки зазначені особи у даному будинку не проживають, а тому не можуть бути обізнані в тому, хто саме проживає в квартирі відповідача. Крім того, в даних свідченнях йдеться про проживання в квартирі вже після смерті ОСОБА_4 , що не має відношення до даної справи.

Також позивачем не надано письмового доказу по факт перебування на тимчасовому обліку в Коцюбинській поліклініці, про який він безпідставно зазначає у своїй заяві.

Таким чином, представник відповідача зазначає про те, що до позову не додано жодного належного письмового доказу на підтвердження факту проживання позивача разом із спадкодавцем на день його смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 і саме ця адреса є його постійним місцем проживання, де він мешкає разом зі своєю родиною та перебуває у офіційному шлюбі. Він ніколи не проживав однією сім`єю зі своїми батьками, не вів з ними спільного господарства та не здійснював догляд за ними, оскільки сам за станом здоров`я потребував такої допомоги та проживав у м. Києві.

Відповідач заявлений позов вважає завідомо безпідставним та в його задоволенні просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи №60/2010, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторін та покази свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення,які мо-жуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_3 . ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1986-1988рр, має інвалідність 1 групи (довічно).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є донькою ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 30.07.2011, ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_21 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1994, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належала ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації від 23.05.2019, рішенням Коцюбинської селищної ради від 21.10.1999 року, назва вулиці «Будівельна» змінена на «Пономарьова».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2023, право власності на квартиру в розмірі частки 1/3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину 2-1666, 03.09.2010, видане державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. 17.11.2010 зареєстроване за ОСОБА_10 .

Разом з тим, згідно договору дарування 2/3 частин квартири від 23.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М., ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_22 , подарувала 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_5 . ОСОБА_4 згідно довідки Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області від 17.10.2022, на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Брат ОСОБА_1 - ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_6 . ОСОБА_1 згідно довідки Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області від 17.10.2022, на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 . ОСОБА_5 згідно довідки Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області від 04.01.2022, на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки УЖКГ «Біличі» смт. Коцюбинське, Київської області №1277 від 15.10.2012, ОСОБА_5 проживає і прописана за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_5 зареєстрована та проживає онука ОСОБА_2 .

В матеріалах справи також міститься акт від 11.10.2018, підписаний депутатом Коцюбинської селищної ради, в якому зазначено про те, що в кв. АДРЕСА_7 в квартирі свої батьків, які потребували постійного догляду, не був зареєстрований, але постійно проживав ОСОБА_1 , 1956 р.н., з січня 2007 року по березень 2017 року. Акт засвідчений підписами двох мешканців6 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

До позову ОСОБА_1 долучено також лист голови організації Ветеранів смт. Коцюбинське, в якому зазначено про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживали ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 . Разом зі своїми батьками з 2007 року до смерті матері у 2017 році постійно проживав рідний син ОСОБА_1 .

Проте, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що акт від 11.10.2018 та лист голови організації Ветеранів смт. Коцюбинське не є належними доказами на підтвердження факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки інформацію, зазначену в акті, не можуть підтвердити свідки, які його підписали, та в свою чергу, громадська організація Організація Ветеранів смт. Коцюбинське не має повноважень на складення документів, що підтверджують чи спростовують факт проживання особи за певною адресою.

Разом з тим, згідно Акту перевірки житлових умов комісією у складі депутата ОСОБА_20 та членів комісії ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час є ОСОБА_2 . У даній квартирі були зареєстровані та постійно проживали попередні власники: ОСОБА_1 (син) з 1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 (мати) з 1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 (батько) з 1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інший син ОСОБА_1 періодично приїздив до батьків, інколи залишався, але у даній квартирі постійно не проживав. Він зареєстрований у квартирі у АДРЕСА_8 , де постійно проживав та проживає з власною родиною.

Крім того, представником позивача до суду надавалась копія постанови Київського апеляційного суду по справі №367/1037/18 від 11.11.2021, якою рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02.01.2019, яким було задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_25 , Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, скасовано.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України "Про Всеукраїнський перепис населення" від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, відповідно до положень Цивільного та Сімейного кодексу України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування Позивач повинен довести на підставі належних та допустимих доказів: факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; факт ведення спільного побуту, а також наявність взаємних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 60/2010 до майна померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відмовився від права на обов`язкову частку у спадщині, подавши нотаріусу про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 даної статті відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

В судовому засіданні також були допитані свідки по справі, які суду показали наступне.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що почала приходити до матері позивача у 2008 році, брат позивача проживав з матір`ю, у 2009 році вперше побачила у квартирі позивача.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що приходила до матері позивача в період з 2010 по 2017 роки, стосовно спору свідку більше нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що був знайомий з батьками позивача з 1986 року, позивач постійно в квартирі з батьками ніколи не проживав, виходив на вулицю на милицях, вживав періодично алкогольні напої, позивач не міг доглядати за іншими людьми, бувало, кричав на матір.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що позивач завжди був на милицях, в інвалідному кріслі вона його не бачила, зловживав алкоголем, щодо проживання в квартирі з батьками, зазначила про те, що бувало по різному, міг бути там раз на місяць або пару тижнів, за матір`ю не доглядав, кричав на матір.

Враховуючи наведене, беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку, про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

З урахуванням вищенаведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3 СК, ст.ст. 1216, 1224, 1258, 1264 ЦК, ст. 258, 265, 315, ЦПК України, -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю, - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий