Справа № 282/392/24
Провадження № 2/282/130/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 березня 2024 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Університетської лікарні «Краловске Виногради» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2024 року до Любарського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Університетської лікарні «Краловске Винограде» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 дану цивільну справу було розподілено судді Вальчуку В.В.

Згідно частин 1, 2 ст.3 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Договору між Україною та Чешською республікою про правову допомогу в цивільних справах ратифікованого Верховною Радою України Законом №2927-ІІІ 10.01.2002 року (далі Договір) зобов`язання з відшкодування шкоди, крім тих, які випливають з договірних зобов`язань, визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої сталася подія, що стала підставою для вимоги відшкодування шкоди. При цьому, якщо заподіювач шкоди та потерпілий є громадянами і проживають або мають місце знаходження і зареєстровані на території іншої Договірної Сторони, може застосовуватися також законодавство останньої.

Відтак, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та враховуючи те, що відповідач зареєстрований на території України ( АДРЕСА_1 ), суд з урахуванням заявлених вимог приходить до висновку про можливість застосування процесуального законодавства України відповідно до п.1 ст.49 Договору.

Крім того, у відповідності до ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, якою згідно ст.10 Конституції України є українська мова, однак позивач, звертаючись до Любарського районного суду із зазначеним позовом, здійснив переклад самої позовної заяви із чеської на українську мову, а докази, які додані до позовної заяви, викладені на чеській мові, що не відповідає мові судочинства країни суду, до якого звернувся позивач та статті 4 Договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем у справі є Університетська лікарня «Краловске Винограде» (місце знаходження: 10034 м.Прага 10, вул.Шробарова, буд. 1150/50), тобто у даній справі є присутнім іноземний елемент.

Джерела правового регулювання участі іноземного елемента у цивільному процесі України поділяються на дві групи: національне законодавство та міжнародні договори, в яких бере участь Україна.

Визначення поняття "іноземний елемент" наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право". Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається згідно з статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

У силу ч.1 п.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про стягнення шкоди (витрат) не розповсюджується).

Розділом ХІ ЦПК України визначено порядок провадження у справах за участю іноземних осіб.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема підсудності судам України справ з іноземним елементом.

З матеріалів справи встановлено, що позовна заява про стягнення матеріальної шкоди подана позивачем із порушенням вимог ст.ст.9, 95, 175, 176, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Однак, підтверджень щодо уповноваження представника (директора університетської лікарні «Краловске Виногради» Вотава Яна) на представлення інтересів позивача суду не надано.

Пунктом 2 ч.3 ст.175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом, всупереч п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначив у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, номер і серію його паспорта (незавірену копію якого долучив до матеріалів справи); відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, як позивача так і відповідача.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача 312763,53 чеських крон як оплату за надання медичної допомоги та пеню в розмірі 8,25% річних від вказаної суми, проте не зазначив ціну позову з урахуванням пені та не вказав конкретний її розмір і не надав обґрунтований її розрахунок.

Частиною першою ст.176 ЦПК України визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів, ціна позову визначається сумою, яка стягується. Тобто, у даному конкретному випадку ціна позову складається із суми, яку позивач просить стягнути з відповідача як оплату за надання медичної допомоги та пеню в розмірі 8,25% річних від вказаної суми. Проте, у даній позовній заяві відомості про ціну позову та її розрахунок з урахуванням пені відсутні.

Всупереч п.7-10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.4 ст.175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, всупереч вищевказаних вимог, позивачем не додано до позовної заяви її копії та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи з перекладом на українську мову, а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, хоча в описовій частині позовної заяви (розділ VI) зазначає про відшкодування з боку відповідача судових витрат, які складаються з сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, ч.2 згаданої статті встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року, відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" складав 3028 гривень.

Судовий збір за розгляд заяви Любарським районним судом Житомирської області сплачується за наступними реквізитами: Любарський районний суд, ГУК у Житомирській області/ТГ смт.Любар/22030101 р/р UA0006759, , ККД 22030101, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу - судовий збір.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, а саме: суму основного боргу 312 763,53 чеських крон та пені в розмірі 8,25% річних за період із 30.03.2021 року до моменту оплати протягом 3 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Згідно даних Національного банку України офіційний курс української гривні до чеської крони станом на 08.02.2024 року (дату підписання позову) становить: 1 чеська крона - 1,6211 гривень.

Ціна позову за позовну вимогу майнового характеру у національній валюті становить 507020,96 гривень.

Позивач, який є юридичною особою, заявив вимогу майнового характеру у розмірі 507020,95 грн., а тому враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, яку повинен сплатити позивач складає 1,5% * 507020,95= 7605,32 грн.

Статтею 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вимог вказаної статті, позивач додавши до позовної заяви копії письмових доказів, які не засвідчені ним належним чином і не мають перекладу на українську мову, а також у самій позовній заяві не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів цих письмових доказів.

Суд також звертає увагу на те, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (справа Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відтак суд, у разі відкриття провадження у справі, зобов`язаний буде повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання та надіслати позовну заяву з додатками учасникам процесу (в даному випадку відповідачу).

Позивачем подано до суду позовну заяву та додатки до позову, які не відповідають вищевказаним нормам законодавства.

Враховуючи наведене та з урахуванням положень ч.1 ст. 185 ЦПК України, вважаю, що позовну заву Університетської лікарні «Краловске Виногради» необхідно залишити без руху, надавши останній строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ст.ст.3, 9, 95, 175 - 177, 185, 260, 353 ЦПК України, статтями 4 та 49 Договору між Україною та Чешською республікою про правову допомогу в цивільних справах ратифікованого Верховною Радою України Законом №2927-ІІІ 10.01.2002 року, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Університетської лікарні «Краловске Виногради» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви зазначених в описовій частині цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатись не поданою та повернеться позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя В. В. Вальчук