РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду спрямував заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину не явки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Відповідачем ОСОБА_3 подані до суду пояснення по справі, в яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів, які б вказували, що саме відповідачами було завдано матеріальну шкоду позивачу, та, що саме відповідачі причетні до втрати засобів захисту, та останній не вчиняв насильницьких дій відносно не вказаних позивачем курсантів Академії НГУ, та не відбирав у них ніяких речей, а тому не може бути відповідачем по цій справі.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами.
09.08.2018 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою судді від 13.08.2018 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 01.02.2019 заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого по справі судді Зуб Г.А. визнано необгрунтованою, та передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.
01.02.2019 здійснено розподіл заяви про відвід судді, заяву розподілено судді Бородіній Н.М.
Ухвалою суду від 05.02.2019 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Зуба Г.А.
Ухвалою суду від 05.03.2019 провадження по вказаній справі зупинено.
Ухвалою суду від 03.02.2020 провадження по вищевказаній справі відновлено.
Ухвалою суду від 10.06.2020 в задоволенні заявлених відводів в заяві №1 та №2 відповідачем ОСОБА_3 судді Зуб Г.А. відмовлено.
Ухвалою суду від 10.06.2020 в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження по справі відмовлено, та зупинено провадження по справі.
Ухвалою судді від 27.10.2021 відновлено провадження по даній справі.
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що в період часу з 06.04.2014-08.04.2014 відповідно до розпорядження командувача внутрішніх військ МВС України від 07.04.2014 № 3/17/1-1062 військовослужбовці Академії внутрішніх військ МВС України (правонаступник - Національна академія Національної гвардії України) здійснювали несення служби по охороні громадського порядку біля будівлі Харківської обласної адміністрації.
Відповідно до наказу МВС України від 05.07.2005 № 521 та наказу МВС України від 04.02.2013 № 330 особовий склад Академії був екіпірований спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. В результаті сутички з агресивно налаштованими громадянами частина майна була пошкоджена, а інша частина захвачена мітингуючими громадянами. По закінченню несення служби під час перевірки стану та наявності засобів індивідуального захисту та матеріальних цінностей , було виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 21 133 грн. 86 коп., що підтверджується висновком службового розслідування від 15.04.2014 №231, проведеного на підставі Наказу Академії внутрішніх військ МВС України від 15.04.2014 №231 та затвердженого Наказом т.в.о. начальника Академії внутрішніх військ МВС України від 21.04.2014.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.12.2019, та постановою Верховного суду від 10.06.2021 залишено без змін.

Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом встановлено, що протиправними діями, в тому числі, відповідачів, які виразилися в активній участі у масових заворушеннях, було пошкоджене та відібране майно військовослужбовців, що здійснювали охорону будівлі ХОДА, яку захватили, в тому числі, відповідачі у справі, була завдана матеріальна шкода Академії внутрішніх військ МВС України ( зараз - Національній академії Національної гвардії України) на суму 21133,86 грн.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1-3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода- наслідком.

Позивач вказує, що шкоду заподіяно відповідачем, тому відсутність вини у заподіянні шкоди повинен доводити саме відповідач.

Дійсно, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована,

то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 посилається на те, що більше 70 осіб приймали участь у масових заворушеннях у приміщенні Харківської обласної державної адміністрації та Національна академія Національної гвардії України заявила один і той же позов, але без конкретизації ступеня вини конкретного відповідача, тому вважає що у позивача відсутні докази його причетності до зникнення спірного майна, та зазначає, що рішенням суду вже стягувалась шкода на користь позивача у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб.

При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Дане правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України).

Таким чином, солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі та умовою такої відповідальності - є наявність спільних дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що шкода в розмірі 21 133, 86 грн. є неподільним результатом дій відповідачів, тому вони повинні нести солідарну цивільно-правову відповідальність.

Звернення позивача з вимогами про відшкодування шкоди лише до частини солідарних боржників відповідає приписам ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Посилання відповідачів, що вироком суду вже розглядався позов відповідача є необгрунтованими, оскільки вироком суду позов Академії внутрішніх військ МВС України на суму 21133,86 грн. залишено без розгляду, та роз`яснено право на повторне звернення з вказаним позовом у цивільному провадженні.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача, понесені у зв`язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідачів на користь держави, оскільки позивач звільнений від оплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Національної академії Національної гвардії України, , суму матеріальних збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 21133 (двадцять одна тисяча сто тридцять три) гривень 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави втрати по оплаті судового збору

в розмірі по 587 (п`ятсот вісімдесят сім) гривень 33 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач Національна академія Національної гвардії України, місцезнаходження: м. Харків, м-н Захисників України, буд. 3, .

Відповідач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Відповідач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ