Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1658/23
Провадження № 2/382/110/24
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2024 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Русу В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі представника - адвоката Черних Вікторії Олександрівни звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку, відповідно до вимог якого просила стягувати щомісячно із ОСОБА_2 , на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 , на свою користь аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, до досягнення сином - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку. Судові витрати, в тому числі за надану правничу допомогу, покласти на відповідача.

Позов обгрунтовано тим, що з літа 2021 року по лютий 2022 року позивачка та відповідач перебували у цивільних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила сина.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2023 року відповідача по даній справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 жовтня 2023 року Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внесені зміни до актового запису №124 від 19 липня 2022 року про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, при цьому змінено прізвище дитині з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видане нове свідоцтво про народження.

На даний час сторони по справі разом не проживають. Син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Допомоги на утримання сина відповідач не надає та добровільно надавати не бажає, хоча може та повинен надавати таку допомогу.

Так, відповідач є працездатною особою, працює в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаді механізатора (юридична адреса: 07501, Київська область, Броварський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Торф`яна, будинок 11). При цьому, позивачці невідомо про наявність у власності відповідача будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Разом з тим, позивачка повідомляє суду, що на даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за сином до досягнення ним трьохрічного віку, а також не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Крім того, оскільки на даний час позивачка здійснює догляд до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, то в силу вимог ст. 84 СК України, має право на своє особисте утримання.

Враховуючи те, що визначити точний дохід відповідача неможливо, такий розмір визначається позивачем виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Відтак ціна позову становитиме: ((6700 грн*6 *1/4 )+ (6700 грн*6*1/4)= 20 100 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність, де зазначено, що оскільки відповідачем у заяві про часткове визнання позову, а саме на утримання матері дитини в розмірі 1/10 частини від його щомісячних доходів, не надані обгрунтування саме цієї частки, а також не надано жодного доказу матеріального стану відповідача, який слугував неможливістю сплачувати кошти на особисте утримання матері дитини до досягнення нею трьохрічного віку в зв`язку з перебуванням її у дикретній відпустці, просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач не з`явився у судове засідання, через канцелярію суду направив заяву про часткове визнання позову, визнавчши вимоги позову, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а в частині аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного вікувизнав частково, у розмірі 1/10 частки від щомісячного розміру його доходів.

Представник відповідача ОСОБА_7 звернулась із заявою про розгляд справи у відсутність сторони відповідача з урахуванням позиції відповідача викладеній у його заяві, яка ним підписана 07.02.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи письмові заяви сторін по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2023 року встановлено, що відповідач по даній справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-9).

Відповідно до акту обстеження, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 з сином - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 утримує сина самостійно без допомоги інших осіб (а.с.10).

Згідно до довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Яготинським відділенням соціального захисту населення, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Яготинському відділі соціального захисту населення УСЗН Бориспільського РДА та відповідно до Закону України з 01.07.2022 року по 01.08.2025 року їй призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11)

Відповідно до довідки №135 виданої КНП "ЯЦПМСД" вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у педіатра, діагноз: соматично здоровий (а.с.12).

Докази того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Згідно із частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу вимог ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як випливає з положення ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обов`язку з утримання малолітньої дитини тим із батьків, хто проживає окремо, інший, з ким проживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 182 СК України, ч. 5 ст. 183 СК України, ст. ст. 84, 91 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», Конвенцію про права дитини, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно стягнути аліменти в розмірі частини від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, що буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/5 частини від його доходу, щомісячно, до досягнення сином трьохрічного віку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що 02 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Черних В. О. укладено Договір про надання правничої допомоги №124-2023 відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову (професійну правничу) допомогу для захисту у разі порушення, невизнання чи оспорення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Згідно Акту виконаних робіт та розрахунку за надану правничу допомогу від 02 жовтня 2023 року підписаних ОСОБА_1 та адвокатом Черних В. О., останньою виконано роботи, визначені Договором про надання правничої допомоги. Загальна вартість правової допомоги становить 1500,00 грн., які згідно квитанції до прибуткового касового ордера №124-2023 ОСОБА_1 сплатила (а.с.13-15).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, та також з врахуванням часткового задоволення позову, вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 280-283, 258-259, 265, 268, 354, 430, 141 ЦПК України, ст. ст. 84, 86, 88, 141, 150, 180-183, 188, 191 СК України, ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 та фактично проживаючого АДРЕСА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2023 року і до досягнення дітиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/5 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В межах стягнення платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 та фактично проживаючого АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 1000 (одну тисячу) гривень - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 18 березня 2024 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2024 року.

Суддя Кисіль О.А.