Справа № 175/5766/23
Провадження № 2/175/1476/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретареві Радонському М.М.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

У вересні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Справа, згідно автоматизованого розподілу між суддями програмою «Д-3» була розподілена до провадження судді Бойко О.М.

В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення донькою навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 , перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Позивач зазначає, що на даний момент донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні.

ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь дитини до виповнення донькою повноліття, на підставі судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2019 року по справі №175/3689/19, яким стягнуто зі ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду 17.09.2019 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач зазначає, що зараз донька ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання у Навчально-науковому інституті права Київського національного університету ім. Тараса Шевченка.

Також позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_2 , в добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу своїй доньці.

На день подання позовної заяви, відповідач знаходиться на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та отримує грошове забезпечення. Згідно відповіді на запит №174836194 від 15.09.2023 року Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідач ОСОБА_2 за І квартал 2023 року отримав 143 901,32 грн. доходу, за ІІ квартал 2023 року 164 317,00 грн.

Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього доньки, а саме: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення донькою навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Позивач в судове засідання не з`явилась, зазначила в позові клопотання про розгляд справи без її присутності в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник позивачки адвокат Ададуров А.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд визначити менший розмір аліментів, ніж ті які просить позивач.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано.

Також, встановлено, що сторони мають спільну повнолітню доньку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Донька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто відсутність шлюбних відносин між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Положеннями ч.2 ст.191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

При цьому, під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце в тому випадку, якщо особа має у своєму розпорядженні кошти, але не бажає їх надавати.

Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 вересня 2023 року і до закінчення донькою навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

У відповідність вимогам ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських вимог, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у вимогах стягнути з відповідача ОСОБА_2 суми судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із отриманням правничої допомоги, оскільки не наданні обґрунтування щодо розміру витрат.

У відповідності до п. 80 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2006 року по справі «Двойних проти України» зазначається, що відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру. Аналогічні висновки зазначенні й у п.34, п.35, п.95 Рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 року по справі «Баришевський проти України».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), кошти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 вересня 2023 року і до закінчення донькою навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Бойко