Провадження № 2/161/404/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судових засідань Федорової В.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання рішення незаконним та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання рішення незаконним та його скасування, обгрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником 1/6 частки в спільній частковій власності квартири АДРЕСА_1 . На даний час має намір відчужити свою частку в квартирі ОСОБА_4 , звернувшись до Служби у справах дітей Луцької міської ради для отримання дозволу на відчуження своєї частки квартири, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 21.12.2023 року № 803-1 їй було відмовлено у наданні дозволу на укладення договору відчуження належної їй частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 . Зазначає, що у неї відсутні малолітні та неповнолітні діти, також приймаючи оскаржуване рішення відповідач не мотивував яким чином відчуження 1/6 частки в спільній частковій власності порушить права малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на житло або звузить обсяг існуючих прав дітей чи порушить їхні інтереси.

На підставі викладеного, просить рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 21.12.2023 року № 803-1 визнати незаконним та скасувати.

Ухвалою судді від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 . Також в квартирі зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_12 . Рішення про надання дозволу на укладення договору міни, відчуження, дарування майна, право користування яким мають діти надається за згодою обох батьків дітей. Батько дітей ОСОБА_13 відмовився підійти у службу у справах дітей, матір ОСОБА_12 , яка є співвласником квартири написала заяву про заперечення щодо продажу її старшою дочкою ОСОБА_3 своєї частки ОСОБА_4 . У зв`язку з запереченням її матері, ними був підготовлений проект рішення про відмову в наданні дозволу позивачці на відчуження частки, тому просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 . Право власності у даних осіб виникло у відповідності до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.2006 року, виданого відділом з приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради.

Заявниця ОСОБА_3 володіє 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 та виявила бажання розпорядитися своєю часткою та відчужити її ОСОБА_4 . Однак звернувшись до нотаріуса отримала усну консультацію про необхідність надання дозволу на вчинення правочину органом опіки та піклування, так як у квартирі зареєстровані малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реєстрація малолітніх дітей мала місце після приватизації квартири і їх матір ОСОБА_12 має також 1/6 частку права спільної часткової власності.

Слід зазначити, що виконавчим комітетом Луцької міської ради було винесено рішення № 803-1 від 21.12.2023 р., яким відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на укладення договору відчуження належної їй частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 .

Приймаючи зазначене рішення відповідач не з`ясував чи була необхідність у заявниці звертатися до Органу опіки і піклування з вимогою про дачу дозволу на відчуження належної їй частки у праві спільної часткової власності.

Одночасно приймаючи рішення по справі відповідач послався на ту обставину, що матір малолітніх дітей ОСОБА_12 просить відмовити у наданні дозволу на відчуження ОСОБА_3 належної їй 1/6 частки у праві спільної часткової власності.

При прийнятті вказаного рішення виконавчий комітет Луцької міської ради послався на ст.177 СК України, однак не звернув увагу, що дана стаття регулює правовідносини, які стосуються управління батьками майном дітей та не конкретизував в чому саме полягає рішення про відмову у наданні дозволу на відчуження частки квартири належної ОСОБА_3 та яким чином воно порушує право користування малолітніми дітьми даним житлом.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні слідує, що даною квартирою на даний час взагалі ніхто не користується та не проживає у зв`язку з неприязними відносинами співвласників між собою.

З довідки ОСББ «Ветеранів 15» вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані, але не проживають за адресою АДРЕСА_2 з 26.03.2012 року і ніколи не проживали.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Приймаючи вищезазначене рішення відповідач послався на ту обставину, що матір малолітніх дітей не дає згоди на таке відчуження, однак не зазначив якими нормами права така згода вимагається та чи є вона підставою для відмови відповідно до повноважень органу опіки та піклування.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітетуЛуцької міської ради від 21.12.2023 року № 803-1 «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на відчуження частки квартири» є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, на підставі ст.ст. 355, 356 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 803-1 від 21.12.2023 року «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на відчуження частки квартири».

Стягнути з виконавчого комітету Луцької міської ради в користь ОСОБА_3 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.С.Крупінська