Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2024 Справа №607/24363/23 Провадження №2/607/709/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи:

представника позивача Ващук Я. С.

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 18.12.2022 о 13 год 45 хв, в м. Тернопіль, вул. Шептицького, неподалік АЗС «БРСМ», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11174», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з вул. С. Будного в напрямку до вул. Торговиця, здійснюючи поворот, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Skoda Kodiak», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зіткнувся з автомобілем «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , під його керуванням, від удару якого його транспортний засіб, допустив зіткнення з автобусом «Богдан А09302» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП автомобіль марки «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 отримав значні механічні пошкодження передньої та задньої частини.

В подальшому, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент скоєння ДТП у водія транспортного засобу марки «ВАЗ 11174» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована цивільна - правова відповідальність у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР - 212400029 від 08.12.2022, з лімітом відповідальності 130 000,00 грн.

ОСОБА_2 , як потерпіла особа внаслідок ДТП, написав 03.06.2023 у відділенні ПАТ «Страхова компанія «Еталон», що знаходиться у м. Тернополі повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. Після чого працівником ПАТ «Страхова компанія «Еталон» було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_3 та складено протокол (акт) огляду транспортного засобу під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які були отриманні внаслідок ДТП з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

ОСОБА_2 , як потерпіла особа неодноразово звертався до працівників ПАТ «Страхова компанія «Еталон» щодо отримання інформації про ознайомлення його із порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Згодом на його поштову адресу був надісланий лист (Вих. №02-23-753 від 26.07.2023 р.) від ПАТ «Страхова компанія «Еталон» у змісті якого було зазначено, що розмір страхового відшкодування було визначено на підставі Звіту № 81-D/12/98 про визначення розміру матеріального збитку від 07.07.2023 року складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 , виходячи із розміру матеріального збитку - 81 258,32 грн. з вирахуванням ПДВ на запасні частини - 4 734,40 грн., який у підсумку склав у сумі 76523,92 грн.

Натомість ОСОБА_2 , як потерпіла особа, вважає вище зазначену суму страхового відшкодування неприйнятною, суттєво заниженою та такою, що не відповідає дійсному розміру матеріального збитку завданого йому, як власнику автомобіля «Dacia Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП., адже після ДТП він цікавився по СТО що у м. Тернополі де можуть йому здійснити відновлювальний ремонт автомобіля «Dacia Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 який постраждав внаслідок ДТП, серед який було СТО, яка належить ФОП ОСОБА_6 , який на його прохання 17.05.2023 провів візуальний огляд та дефектовку автомобіля та надав рахунок фактуру, де було вказано кількість, варіть робіт та запчастин необхідних для проведення відновлювального ремонту його авто, що у підсумку склала суму в розмірі 143 420 грн., а тому, з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку завданого його автомобілю «Dacia Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП ОСОБА_2 було здійснено звернення до судового експерта Мазура Михайла Степановича щодо проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

03 жовтня 2023 року судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем було складено висновок експерта № 133/10/23 транспортно - товарознавчої експертизи, згідно якого вартість матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ «Dacia Duster» 1.5 dCi 110 AWD Laureate 6MT р.н НОМЕР_5 внаслідок ДТП, яке мало місце 18.12.2022 року, станом на момент ДТП склала 107 935, 03 грн., вартість експертизи 4 300 грн, також на відправлення кореспонденції ним витрачено 73,80 грн.

Враховуючи, що відповідач не виплатив страхове відшкодування, в нього виник обов`язок сплатити пеню за період прострочення виконання зобов`язання з 02.09.2023 по 08.12.2023 в сумі 10 728,45 грн.

Також ОСОБА_2 , як власнику автомобіля «Dacia Duster» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП також було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначились на негативних змінах у його житті та житті його родини, оскільки він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, безпомічності, а також негативними переживаннями, тривогою, емоційною напругою, нервозністю пов`язаних із пошкодженням його автомобіля, у зв`язку із чим він змушений до сьогоднішнього дня прикладати додаткові зусилля для відновлення свого звичайного способу життя. А тому для відновлення нормального психологічного та душевного стану позивача потрібен час. У зв`язку із чим розмір заподіяної позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні психологічні та фізичні страждання, які йому довелося перенести внаслідок ДТП, а також витрати, пов`язані з відновленням його фізичної та психічного стану здоров`я, відпочинком від усього що сталось.

У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути в користь позивача з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» страхове відшкодування та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в розмірі 118 663,48 грн та з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки в нього відсутні кошти на компенсацію моральної шкоди через необхідність лікування дружини. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що 18.12.2022 о 13 год 45 хв, в м. Тернопіль, вул. Шептицького, неподалік АЗС «БРСМ», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11174», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з вул. С. Будного в напрямку до вул. Торговиця, здійснюючи поворот, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Skoda Kodiak», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зіткнувся з автомобілем «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в свою чергу останній допустив зіткнення з автобусом «Богдан А09302» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 11.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023, справа №607/5979/23, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна - правова відповідальність на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди у водія транспортного засобу марки «ВАЗ 11174» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР - 212400029 від 08.12.2022, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 являється власником автомобіля марки «Dacia Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , звернувся у відділенні ПАТ «Страхова компанія «Еталон», із заявою про виплату страхового відшкодування від 03.06.2023.

Відповідно до листа №02-23-753 від 26.07.2023 ПАТ «Страхова компанія «Еталон», що розмір страхового відшкодування було визначено на підставі Звіту № 81-D/12/98 про визначення розміру матеріального збитку від 07.07.2023, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 , виходячи із розміру матеріального збитку - 81 258,32 грн. з вирахуванням ПДВ на запасні частини - 4 734,40 грн., який у підсумку склав у сумі 76 523,92 грн., прийнято рішення про виплату відшкодування, згідно затвердженого страхового акту №2466/03/50/2022/1 у сумі 76 523,92 грн.

Згідно з рахунок фактури від 17.05.2023, складного ФОП ОСОБА_6 , варіть робіт та запчастин необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Dacia Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 143 420,00 грн.

03 жовтня 2023 року судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем було складено висновок експерта № 133/10/23 транспортно - товарознавчої експертизи, згідно якого вартість матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ «Dacia Duster» 1.5 dCi 110 AWD Laureate 6MT р.н НОМЕР_5 внаслідок ДТП, яке мало місце 18.12.2022 року, станом на момент ДТП склала 107 935, 03 грн.,

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №133/10/23 від 28.09.2023, ОСОБА_2 оплатив вартість експертизи в розмірі 4 300,00 грн.

18.10.2023 ОСОБА_2 направив претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП і оплатив вартість поштового відправлення в розмірі 73,80 грн., що підтверджується фіскальним чеком.

Відповідно до листа №02-23-1282 від 06.11.2023 ПАТ «Страхова компанія «Еталон», повідомлено про відсутність правових підстав для перегляду розміру страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Еталон» страхове відшкодування та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, та з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу він має право на страхове відшкодування та відшкодування моральної шкоди.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями статей 1, 6, 9 Закону передбачено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до положень пункту 37.1.3. Закону страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Такі обов`язки потерпілого визначені статтями 33 та 33-1 Закону.

Так, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (пункт 33.3. статті 33 Закону).

Відповідно до пункту 33-1.1. статті 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Отже, невиконання потерпілим наведених обов`язків може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі N 501/212/17 потерпілий, в силу норм Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу. У справі, що переглядається, обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Неповідомлення ОСОБА_2 про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини. На підставі викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку, що зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в межах ліміту страхового відшкодування.

Отже, обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023, справа №607/5979/23, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна - правова відповідальність на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди у водія транспортного засобу марки «ВАЗ 11174» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», яке зобов`язано виплатити страхове відшкодування.

У судовому засіданні встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» не виплатив страхове відшкодування позивачу.

Так, за змістом п. 26.2 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників, наземних транспортних засобів", у потерпілої особи для отримання страхового відшкодування є право на подання заяви про страхове відшкодування у строк не пізніше одного року після ДТП. Неподання заяви впродовж 30-днів з дня подання винуватцем ДТП повідомлення про ДТП є підставою лише для відтермінування виплати страхового відшкодування, а не підставою для відмови у виплаті.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Згідно з п. 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395 (з відповідним змінами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15, провадження N 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом N 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом N 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі N 757/54513/16 зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме - різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

03 жовтня 2023 року судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем було складено висновок експерта № 133/10/23 транспортно - товарознавчої експертизи, згідно якого вартість матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ «Dacia Duster» 1.5 dCi 110 AWD Laureate 6MT р.н НОМЕР_5 внаслідок ДТП, яке мало місце 18.12.2022 року, станом на момент ДТП склала 107 935, 03 грн.

Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 року по справі N 320/9174/15-ц: "за змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, враховуючи зміст п. п. 9.1, 9.2, 9.4. ст. 9, абзацу 1 п. 12.1 ст. 12, п. 22.1 от. 22, ст. 30, п. 36.6 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що обмежують ліміт відповідальності страховика в межах страхової суми, приймаючи до уваги розмір оціненої шкоди відповідно до висновку експерта № 133/10/23 транспортно-товарознавчої експертизи, суд дійшов висновку, що на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 107 935, 03 грн.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону N 1961-IV передбачено, що страховик у разі визнання вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

У даному випадку ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон N 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон N 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при виплаті страхового відшкодування.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду N 747/522/19 від 25 листопада 2020 року та N 304/936/19 від 05 грудня 2022 року.

Вказані висновки, відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", підлягають врахуванню при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що заява про виплату страхового відшкодування подана Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Еталон» 03 червня 2023 року.

Отже з моменту подання потерпілим заяви та пакету документів про виплату страхового відшкодування, відповідно до правила, встановленого пунктом 36.2 статті 36 Закону N 1961-IV, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» повинно було виплатити страхове відшкодування не пізніше 90 днів з часу подання вказаної заяви.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону N 1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», всупереч пункту 36.2 статті 36 Закону N 1961-IV, не здійснило виплату страхового відшкодування, виходячи з розміру встановленої шкоди 107 935,03 грн., відповідач зобов`язаний відшкодувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки за період з 02.09.2023 по 08.12.2023 в розмірі 10 728,45 грн.

Тому позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 118 663,48 грн.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Отже, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн, яка виразилась в душевних стражданнях внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд визначаючи розмір моральної шкоди, виходить із власного переконання, враховуючи факт пошкодження належного позивачу транспортного засобу, ступінь вини ОСОБА_1 , характер та обсяг душевних страждань позивача, пережитому нервовому стресі, поведінку відповідача ОСОБА_1 , тривалість завданої позивачу моральної шкоди, позбавлення позивача сталого життя, необхідність лікування дружини відповідачем ОСОБА_1 , а також виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, які полягають у тому, що винна особа повинна очікувати настання для неї несприятливих наслідків, які, зокрема, виражаються у відшкодуванні у достатньо значному розмірі моральної шкоди.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача підлягає стягненню 5 000,00 грн, у якості відшкодування моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до позовних вимог, ціна позову у даній справі до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» становила 118 663,48 грн, а до ОСОБА_1 становила 25 000,00 грн.

Позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» задоволено повністю, до ОСОБА_1 задоволено частково на загальну суму 5000,00 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні до ОСОБА_1 становить 20 % (5000 *100/25000).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в розмірі 1 186,63 грн, також були сплачені поштові витрати в сумі 73,80 грн, витрати за проведення судових експертиз в сумі 4300,0 грн, про що в матеріалах справи наявні квитанції.

Отже з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5 560,43 грн.

Позивачем було сплачено судовий збір за позовні вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 1 073,60 грн.

Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 1 073,60 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , зокрема 1 073,60 * 20/100= 214,72 грн.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 214,72 грн, сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1987, 1988, 1191, 1192, 1194 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 118 663,48 грн (сто вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят три гривень 48 копійок),та судових витрати в розмірі 5 560,43 грн (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 43 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), судовий збір в розмірі 214,72 грн (двісті чотирнадцять гривень 72 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 30115243, місцезнаходження проспект Берестейський, буд. 65, м. Київ;

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 лютого 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко