17.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/3243/24
Єдиний унікальний номер 205/3243/24
Провадження 2/205/2283/24
УХВАЛА

17 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради та Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 березня 2024 року поштою направила до суду позов до відповідача Маріупольської міськради Донецької області, треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міськради та Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності, який надійшов до суду 21 березня 2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору було відмовлено.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням п. 3 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 02 квітня 2024 року поштою було направлено уточнену позовну заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору відмовлено і відстрочено його сплату.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

15 травня 2024 року позивачем через систему «Електронний суд» було направлено до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору, в якому вона посилалася на те, що вона не має коштів сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі, мала змогу сплатити 1 500 грн., тому просила звільнити її від сплати 13 640 грн., оскільки у зворотному випадку це буде перешкодою у її реалізації нею права на судовий захист її прав. Докази її матеріального становища знаходяться в матеріалах справи.

Як випливає з положень ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» головною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову до суду є врахування судом матеріального становища позивача.

На підставі ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

До матеріалів цивільної справи позивачем долучено виписку з Державного реєстру про суми доходи та виписку з Пенсійного фонду про отримані доходи.

При цьому, суд не погоджується з твердженням заявниці та посиланням на рішення у справах ЄСПЛ у справах «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania), «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), що сплата судового збору перешкоджає доступу до суду, ускладнює цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансового положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

На противагу вказаному раніше ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави в цивільних спорах, і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження в цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia) від 20.02.2014, пункт 111).

Разом із тим, додані до цивільної справи докази матеріального стану заявниці та відсутність у неї доходу не дають підстави встановити дійсний дохід, оскільки виписка з Пенсійного фонду України налічує 6 сторін, натомість до справи долучено лише 4, в ній відсутні відомості про отримані доходи за період з 2017 по 2021 роки. Позивач пенсію не отримує, статусу особи з інвалідністю не має, доказів наявності статусу безробітної теж судові не надано. Тобто, позивач є працездатною особою, яка не працює.

Крім того, вартість нерухомого майна житловий будинок, загальною площе. 174 кв.м., житловою 77,4 кв., з господарськими будівлями і спорудами, на яке вона просить визнати за нею право власності, оцінена у 4 000 000 грн., що свідчить про наявність фінансової можливості на сплату певних витрат, та вбачаться невідповідність тверджень ОСОБА_1 про її доходи і вартості майна, яке, як вона стверджує, нею створено. Також, у разі визнання обґрунтованості позовних вимог, судові витрати по справі покладаються на відповідача, який за цим позовом є орган місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для звільнення заявника від сплати судового збору у розмірі 13 640 грн., із заяв позивача вбачається власне тлумачення висновків ЄСПЛ, ухилення від виконання вимог ЗУ «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а посилання на практику національних судів вищих інстанцій в більшості випадків від сплати судового збору є неспроможним, тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору заявникові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: