Справа № 302/270/24
Провадження № 2-о/302/28/24
Номер рядка звіту 14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 05.03.2024 року смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

за участю секретаря Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (смт.Міжгір`я вул.Шевченка, буд.77 Хустського району Закарпатської області), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області звернувся заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Рішко С.І., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, та в якій заявник просить: 1) встановити факт народження громадянки України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Севастополь, Україна, батьками якої є: мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Севастополь, Україна, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВУМВС України у м. Севастополь від 13.07.2007 року; батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Севастополь, Україна, РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий Міжгірський РС ГУ ДМС України в Закарпатській області від 10.01.2020 року; 2) зобов`язати Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію народження громадянки України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Севастополь, Україна, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на даний час проживає у належному йому на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з 2014 року по 2018 роки він був одружений із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою м.Севастополь, громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у м.Севастополь в Закарпатській області від 13.07.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь на тимчасово окупованій території у них народилася донька ОСОБА_3 , про що 29.07.2015 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя було зроблено відповідний актовий запис про народження за №749. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 29.07.2015 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, а також повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 06.04.2022 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України №1207-VII від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року і по теперішній час.

Вказує заявник, що оскільки акт народження доньки не зареєстрований у Державному реєстрі актів цивільного стану, то він звертався до Міжгірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою проведення такої реєстрації, однак йому було роз`яснено про те, що підставою для такої реєстрації може бути виключно медичне свідоцтво про народження (форма №103/о) або рішення суду про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території.

Отже, на даний час у позасудовому порядку заявник не має можливості отримати свідоцтво народження доньки у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України.

Встановлення факту народження доньки необхідне заявнику з тих підстав, що реєстраційні документи про народження дитини отримані на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини, яка була б видана компетентною установою України - відсутня, по причині народження дитини на тимчасово окупованій території.

Вказує заявник, що на даний час він із ОСОБА_2 не мають можливості вивезти доньку на неокуповану територію для отримання свідоцтва про народження українського зразка та оформлення закордонного паспорту для дитини.

Факт встановлення народження доньки має юридичне значення, оскільки дозволяє провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. Та на підставі запису про народження дитини відділ ДРАЦСу має видати свідоцтво про народження. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина Украі?ни, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує її особу, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту народження доньки на тимчасово окупованій території України.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, проте заявником подано до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, та в якій вказує, що подану заяву та заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник в особі адвоката Рішко С.І. не з`явилися, проте до суду подано письмову заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Рішка С.І. про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя. Подану заяву та заявлені ОСОБА_1 вимоги вони підтримують, погоджуються з обставинами, викладеними ОСОБА_1 у заяві і та просять задовольнити вимоги у повному обсязі з наведених у заяві підстав та встановити факт, що має юридичне значення.

Заінтересована особа: представник Міжгірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано заяву, в якій просять провести розгляд справи без участі представника відділу ДРАЦСу, заперечень у справі про встановлення факту народження дитини, не мають.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши докази по справі, перевіривши наведені у заяві ОСОБА_5 доводи та обґрунтування, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , видане 29 липня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя вбачається, що дитина ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь, російської федерації, про що зроблений актовий запис про народження № 749 та її батьками у свідоцтві про народження зазначено: батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що також вбачається з виданого повторно 06.04.2022 року свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Факт народження дитини ОСОБА_3 зареєстрований органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території в м. Севастополь, АР Крим. Відповідно до копії паспорту № НОМЕР_4 , виданого Міжгірський РС ГУ ДМС України в Закарпатській області від 10.01.2020 року, батька дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , є громадянином України, зареєстрований та фактично проживає на території України за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Севастополь, Україна, РНОКПП НОМЕР_1 , що вбачається з паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 13.07.2007 року Ленінським РВ УМВС України в м. Севастополі та на даний час матір дитини зареєстрована та фактично проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

В ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

У відповідності до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно зі статтею 13 вищевказаного Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2010 року №52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року, № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно п.3.17 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання.

Згідно з ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з п.14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь - кого з них.

Відповідно до ст. ст.145 - 147 Сімейного кодексу України, ім`я дитини визначається за згодою батьків. Ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. По батькові дитини визначається за іменем батька.

Отже, матір`ю дитини ОСОБА_3 є громадянка України ОСОБА_2 , а батьком дитини є громадянин України ОСОБА_1 .

Оцінюючи копію свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суд зазначає, що даний документ виданий установою, що розташована на тимчасово окупованій території, та суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки») в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ст.5 ч.6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, та вказане свідоцтво про народження не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами 4 України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» із змінами, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ч. 5 ЦПК України, згідно якого обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Таким чином, на підставі вищенаведеного суд вважає, що факт народження особи на тимчасово окупованій території встановлено.

Факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1 має для нього юридичне значення. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 317, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини, жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Севастополь, АР Крим, Україна, батьками якої є: батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець м.Севастополь, Україна, РНОКПП НОМЕР_3 , мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України. уродженка м.Севастополь, Україна, РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду направити до Міжгірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, для державної реєстрації народження особи.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 05.03.2024 року.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області