Дата документу 05.03.2024
Справа № 334/2548/22
Провадження № 6/334/60/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

за участі стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

боржниці ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Загрія Надії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султанова-Стеценко Олена Володимирівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява адвоката Загрія Надії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султанова-Стеценко Олена Володимирівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2023 року №334/2548/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні, зобов`язано відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина.

Після набрання рішення законної сили відповідачкою ОСОБА_3 було вжито заходи для добровільного виконання рішення суду.

За цей час вона спілкувалася з ОСОБА_1 з приводу організації зустрічей батька з дитиною.

Так в період з 6.11.2023 року по 10.11.2023 року дитина хворіла, в зв`язку із чим зустрічей не було.

09, 11, 18, 23 листопада 2023 року зустріч батька з дитиною відбулася.

14 листопада 2023 року зустріч не відбулася через небажання дитини.

25 листопада 2023 року зустріч не відбулася через зайнятість дитини на змаганнях.

З 28 листопада 2023 року по 7 грудня 2023 року батько до дитини не приїжджав.

У подальшому зустрічі відбувалися за участю державного виконавця, так як було відкрите виконавче провадження.

Під час зустрічей дитина відмовлялася від спілкування з батьком, через небажання, сформоване конфліктною поведінкою останнього.

Заявник вказує на те, що такі зустрічі є травмуючими для дитини, може мати негативні наслідки для дитини у майбутньому, а це не відповідає дотриманню найкращих інтересів дитини, а тому вважає, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали вимоги з мотивів, викладених в обґрунтуванні заяви.

Представник стягувача заперечували можливість задоволення заяви, вказавши, що відсутні підстави для такого рішення. Рішення суду фактично не виконується, оскільки дитина на зустрічах з батьком відмовляється спілкуватися та намагається піти.

Стягувач вказав, що ставлення дитини до нього погіршилося. Вважає, що це наслідок впливу матері. Він не довіряє психологам, запропонованим державним виконавце, і волів би залучити його самостійно.

Державний виконавець в судовому засіданні пояснила, що в неї на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист. Після надходження виконавчого листа було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду. Відповідно до рішення суду державний виконавець була присутня на зустрічах батька з дитиною у грудні 2023 року, де було шляхом складання актів зафіксовано небажання дитини спілкуватися з ОСОБА_1 .У вирішенні заяви поклалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить наступного.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2023 року №334/2548/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні, зобов`язано відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина.

06 грудня 2023 року постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №334/2548/22 від 5.12.2023 року.

Актами 12.12.2023 року, 14.12.2023 року зафіксовані зустріч батька з дитиною на виконання рішення суду.

16.12.2023 року актом державного виконавця зафіксована відмова дитини виходити для зустрічі з батьком.

19.12.2023 року актом державного виконавця зафіксована відмова дитини виходити для зустрічі з батьком.

23.12.2023 року зафіксована зустріч батька з дитиною на виконання рішення суду, під час якої дитина попрохала батька піти.

02.01.2024 року актом державного виконавця зафіксована відмова дитини виходити для зустрічі з батьком.

31.01.2024 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Відповідно до висновку спеціалісту-психолога від 18.01.2024 року небажання дитини ОСОБА_6 спілкуватися з батьком обумовлено наявністю страху та тривоги, які сформувалися в дитини у систематичних ситуаціях конфліктної взаємодії. Вказана думка дитини є самостійною.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Варто враховувати, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з вимогами ч.2 ст.432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 20/12/2019 (провадження № 61-14244ав20) та від 24 червня 2021 року у справі № 750/9956/17 (провадження № 61-15664 св19).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз ч.2 ст.432 ЦПК України, з урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного Суду, свідчить про те, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником поза межами виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неможливість виконання виконавчого листа через небажання дитини спілкуватися з дитиною, оскільки вважає, що відповідачкою вчинялися всі дії, спрямовані на виконання рішення суду щодо побачень дитини з батьком, тобто вона не чинила перешкод. З моменту постановлення судового рішення ОСОБА_3 спілкується з ОСОБА_1 з питань виконання рішення суду про участь у вихованні дитини. Небажання дитини спілкуватися з батьком викликано саме конфліктними діями ОСОБА_1 , що підтверджується висновком спеціаліста-психолога.

Заявник вказує на те, що такі зустрічі є травмуючими для дитини, може мати негативні наслідки для дитини у майбутньому, а це не відповідає дотриманню найкращих інтересів дитини, а тому вважає, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН Про права дитини 1989 року.

Отже, будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявником не доведено існування передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що виданий на виконання судового рішення виконавчий лист неможливо виконати, а відтак доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Інших підстав, передбачених ч.2 ст.432 ЦК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом не встановлено.

На підставі ст.ст.2-4,12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 258-259, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заявою адвоката Загрія Надії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султанова-Стеценко Олена Володимирівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 05 березня 2024 року.

Суддя О.М. Гнатюк