Справа№938/60/24
Провадження № 2-з/938/2/24
УХВАЛА

про повернення заяви

05 березня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши заяву спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №938/60/24

за позовом: - ОСОБА_1 ,

- ОСОБА_2 ,

до відповідача: ОСОБА_3 ,

про: витребування майна з чужого незаконного володіння,

без виклику учасників справи,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 24.01.2024 звернулися до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про: витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою від 08.02.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання у справі на 06 березня 2024 року.

04.03.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про забезпечення поданого ними позову до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, у справі №938/60/24.

Відповідно до положень частини першої ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Однак, при підготовці до розгляду заяви про забезпечення позову виявлено, що вона підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч.6 вказаної норми процесуального закону, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак заявниками (позивачами) не в повній мірі виконано вимоги процесуального закону.

Так, згідно із ч.ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Заявник має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо заявник не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

В той же час, в своїй заяві заявники не зазначають про зустрічне забезпечення та жодним чином не обґрунтовують вказане питання.

Окрім того, заявниками не долучено до заяви доказів сплати судового збору у встановленому порядку за подання вказаної заяви, чи доказів їх звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" законодавцем визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову, сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, відповідно до ч.7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», законодавцем визначено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", станом на 1 січня 2024 року, для працездатних осіб законодавцем визначено прожитковий мінімум на рівні 3028,00грн.

Відтак, за подання до суду заяви про забезпечення позову, заявники повинні сплатити судовий збір у сумі 605,60грн.

Згідно долученого до матеріалів справи копії посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до положень ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. Однак доказів звільнення позивача ОСОБА_2 , від сплати судового збору, матеріали справи не містять.

Суд також звертає увагу на те, що заявниками не конкретизовано на яке саме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , слід накласти арешт. не вказано із яких об`єктів (споруд) складається відповідне домогосподарство, яка його площа. Також заявники не конкретизують, кому саме слід заборонити вчиняти дії щодо відчуження спірного майна.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є імперативною нормою ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 151, 152, 153, 197, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №938/60/24 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача: ОСОБА_3 про: витребування майна з чужого незаконного володіння повернути заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Роман ДЖУС