Справа № 139/60/24
УХВАЛА

04 березня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Коломійцевої В.І.,

секретаря Слободянюк О.С.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Скрибки І.Ю.,

представника заінтересованої особи МОУ Літвіна С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника заінтересованої особи Вінницького Обласного Територіального Центру Комплектування та Соціальної Підтримки Шеремет А.Ю. про закриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Могилів-Подільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Хомич І.О. (повноваження на а.с. 5-6) звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу та факт перебування на утриманні.

Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

12.02.2024 року представник заінтересованої особи Вінницького обласного ТЦК та СП Шеремет А.Ю., подала заяву, в якій просила закрити провадження у справі, оскільки спірні правовідносини відносяться до публічно-правових відносин заявниці з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. В судове засідання представник не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

Заявник та її представник в судовому засіданні заперечували щодо закриття провадження у справі, зазначили, що заявник просить виключно встановити факт, що має юридичне значення. Вказані вимоги не пов`язані із захистом її прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин та стосуються приватних інтересів, тому підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. При цьому представник заявника звернув увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 зробив висновок, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має розглядатися за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. У заяві не вказується про існування будь-якого спору із суб`єктом владних повноважень, визначених в якості заінтересованих осіб.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмову заяву представника заінтересованої особи Вінницького обласного ТЦК та СП Шеремет А.Ю. та додані до неї документи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 ЦК України зазначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з вересня 2020 року по день загибелі останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, а також встановити факт перебування на його утриманні.

За приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Разом із тим, аналіз наведених цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

При цьому Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Також, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що є неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5частини першої статті 315 ЦПК України.

З огляду на викладене, заява представника заінтересованої особи ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 46-48, 189-200, 255, 260-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника заінтересованої особи Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Шеремет А.Ю. про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Могилів-Подільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України, про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Роз`яснити, що вказана ухвала окремо від рішення суду не оскаржується, а заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: