20.02.2024 Справа № 756/9059/20
Унікальний № 756/9059/20
Провадження № 4-с/756/10/24
Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
20 лютого 2024 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
за участі секретаря - Харук М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Заступника начальника Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -
У провадженні суду перебуває вищевказана справа.
25 січня 2024 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії Заступника начальника Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .
Зазначеною ухвалою суд визнав неправомірними дії заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича щодо винесення повідомлення від 12.12.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.11.2023 у справі № 756/9059/20, скасував зазначене повідомлення та зобов`язав Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання постанову Київського апеляційного суду від 09.11.2023 у справі № 756/9059/20.
30 січня 2024 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника подав до суду заяву про відшкодуваннявитрат на професійну правничу допомогу шляхом винесення додаткової ухвали, в якій просив стягнути з Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31 130,00 грн.
У обґрунтуванні своїх вимог зазначив, що представник скаржника надав своєму довірителю послуги з підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду справи у суді на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.08.2022, Погодження гонорару за надання правової допомоги від 01.08.2022 та Додаткової угоди від 30.12.2023 на загальну суму 31 130,00 грн.
У судовому засіданні представник скаржника заяву про постановлення додаткової ухвали підтримав та просив стягнути з Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31 130,00 грн.
Представник Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, у якому просив відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу, оскільки на його думку, такі витрати є необґрунтованими, нерозумними та недоведеними.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши зміст поданої до суду заяви про постановлення додаткової ухвали, дослідивши матеріали скарги у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження обґрунтування та своїх вимог представником скаржника надано наступні докази: Договір про надання правової допомоги від 01.08.2022, Погодження гонорару за надання правової допомоги від 01.08.2022 у розмірі 2 500,00 грн/год., Додаткова угода від 30.12.2023 та Акт прийому надання правової допомоги від 29.01.2024 на суму 31 130,00 грн, відповідно до якого загальний розмір витраченого адвокатом часу на представництво інтересів скаржника складає 810 хв.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у представника скаржника повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені скаржником витрати у сумі 31 130,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань становить надмірний тягар для державного бюджету, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву - задовольнити частково.
У іншій частині заявлених вимог відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2024 року.

Суддя: І.В. Белоконна