Справа № 445/320/23 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/3416/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтвування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, для чого підписав заяву № б/н від 13 жовтня 2017 року, за умовами якої отримав користування кредитні кошти в розмірі 177 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що користуючись кредитними коштами, відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, у зв`язку з чим банк звернувся до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року у справі № 462/6356/21 з відповідача на користь банку стягнуто тіло кредиту та відмовлено у стягненні інших нарахувань. Зазначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок нарахування яких встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 жовтня 2017 року, що складається із: заборгованості за відсотками за обліковою ставкою НБУ в розмірі 20509,43 грн. за період з 31 січня 2020 року до 31 липня 2021 року, 3% річних за період з 31 серпня 2021 року до 31 січня 2022 року в розмірі 2386,62 грн., та інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 9705,50 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 30214,93 грн.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито.

Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що висновки суду першої інстанції про те, що позов пред`явлено до цього самого відповідача, про той самий предмет та з тих самих підстав є помилковими, оскільки заочним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року стягнуто з відповідача на його користь лише тіло кредиту, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зазначає, що підставою для звернення до суду з даним позовом є невиконання відповідачем заочного рішення Золочівського районного суду від 17 жовтня 2022 року, а підставою позову у справі № 462/6356/21 є неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 жовтня 2017 року. Крім того, предметом даної справи є стягнення з ОСОБА_1 нарахувань, які складаються з відсотків нарахованих за обліковою ставкою НБУ за період з 31 січня 2020 року по 31 липня 2021 року та інфляційних витрат за весь час прострочення на загальну суму 30214,93 грн., а предметом позову у справі № 462/6356/21 є стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 жовтня 2017 року станом на 16 серпня 2021 року, що складається з тіла кредиту у розмірі 159106.03 грн. та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в розмірі 30 961,78 грн. Вказує, що дана справа та справа № 462/6356/21 мають різні підстави та предмети позову, а закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за одночасної наявності тих самих сторін, того самого предмета та тих самих підстав позову. Вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 15 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 11 березня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 15 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами

Відповідно до вищезазначеної норми цивільного процесуального законодавства позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

В таких випадках спір між сторонами остаточно вирішено судом і повторне звернення до суду не допускається. Після набрання законної сили судовим рішенням воно стає обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З матеріалів справи вбачається, що лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за відсотками за обліковою ставкою НБУ в розмірі 20509,43 грн. за період з 31 січня 2020 року до 31 липня 2021 року, 3% річних за період з 31 серпня 2021 року до 31 січня 2022 року в розмірі 2386,62 грн., та інфляційними втратами за весь час прострочення в розмірі 9705,50 грн.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.

Огрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» покликалося на наявність у нього права на одержання відсотків за користування кредитними коштами у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ст. 1048 ЦК України, а також передбачених ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року у справі № 462/6356/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року у справі № 462/6356/21, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 жовтня 2017 року в розмірі 159106,03 грн.

З мотивувальної частини ухвали Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року вбачається, що суд першої інстанції, аналізуючи вищезазначене заочне рішення суду, заявлені Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» позовні вимоги у даній справі та у справі № 462/6356/21, дійшов висновку про те, що сторонами в них є одні і ті ж особи, а саме, позивачем в обох справах є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» , а відповідачем ОСОБА_1 , предметом цих позовів є стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н віл 13 жовтня 2017 року, що пред`явлені з тих самих підстав.

Аналізуючи зміст позовних вимог у даній справі, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов до невірного висновку про наявність рішення, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки предметом позову у цивільній справі № 462/6356/21 було стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 жовтня 2017 року, що складалася із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 159106,03 грн. та заборгованості за простроченими відсотками за користування тілом кредиту в розмірі 30961,78 грн., а у даній цивільній справі предметом позову, як вбачається зі змісту позовної заяви, є вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за обліковою ставкою НБУ в розмірі 20509,43 грн. за період з 31 січня 2020 року до 31 липня 2021 року, 3% річних за період з 31 серпня 2021 року до 31 січня 2022 року в розмірі 2386,62 грн., та інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 9705,50 грн.

А відтак, у цивільній справі № 462/6356/21 та в даній справі є різні предмети та підстави позову, що не дозволяє зробити висновок про їх тотожність, відтак відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що є таке,що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 15.03.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк