Справа № 466/7650/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2967/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №453/1458/14-ц за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Алексеєнко Андрія Анатолійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звертається адвокат Алексеєнко Андрій Анатолійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Окленд М» від 19 січня 2023 року , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Окленд-М» від 19 січня 2023 року укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ; скасувати реєстраційну дію: державна реєстрація змін до відомостей про особу, 19.01. 2023 року,017038133, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

В обгрунтування позову зазначає, що зазначені договори є такими, що не відповідають вимогам п.6 ст.3 ЦК України та ч.3 ст.13 ЦК України (є фраудаторними) і спрямовані на ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_2 і як наслідок вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами (тобто є фіктивними відповідно до вимог ст.234 ЦК України), оскільки покупцями за вказаними договорами є близькі родичі ОСОБА_2 -мати та чоловік рідної сестри. Вважає, що оспорювані договори укладені з метою унеможливлення виконання можливого майбутнього рішення Верховного Суду про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 150000 доларів США у справі №466/6665/21, оскільки 12 січня 2023 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження.

27 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 -адвокат Федик С.Є. подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №450/4654/23. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває справа №450/4654/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, зокрема розписки на суму 150000 доларів США. У разі визнання недійсним цього правочину перестане існувати підстава,на основі якої ОСОБА_1 звернувся з цим позовом.

Оскаржуваною ухвалою підготовчого засідання від 27 вересня 2023 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №450/4654/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними.

Ухвалу оскаржив представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Алексєєнко А.А. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу назаконною та необґрунтованою. Наголошує, що спір про стягнення боргу в розмірі 150000 доларів США вже вирішений, постанова Верховного Суду від 31 травня 2023 року набрала законної сили є остаточною та оскарженню не підлягає. Стверджує, що підставою для звернення з цим позовом є вчинення відповідачем дій спрямованих на приховування свого майна від виконання за його рахунок грошового зобов`язання та не допущення звернення стягнення на майно боржника, тому вважає, що поданий у Пустомитівський районний суд Львівської області позов про визнання розписки недійсною є штучно створеним відповідачами для унеможливлення чи утруднення виконання зазначеного вище рішення. Жодних перешкод для розгляду цієї справи не існує, оскільки доводи позовної заяви у справі, що перебуває у Пустомитівському суді вже були предметом судового розгляду, зокрема у справі про стягнення боргу. Долучені у цій справі докази, дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом доказування , а тому об`єктивна необхідність у зупиненні провадження відсутня. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -адвокат Федик С.Є. подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає ухвалу законною , а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що справи є пов`язаними , зокрема у разі визнання недійсними правочинів у справі 450/4654/23 перестане існувати й підстава , на основі якої ОСОБА_1 звернувся з цим позовом. Просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З врахуванням того, що оскаржується ухвала, яка передбачена пунктом 14 ч.1 ст.353 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги суд проводить без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте, оскаржувана ухвала не відповідає вказаним нормам.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження суд першої інстанції виходив з того, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №466/7650/23 встановлюватиме обставини недійсності правочинів на підставі яких ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шевченківського районного суду м.Львова.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_6 , про стягнення коштів, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18 грудня 2019 року в сумі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у загальному розмірі 43 130,00 (сорок три тисячі сто тридцять) гривень.

Звертаючись з цим позовом, позивач зазначає, що спірні договори купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Окленд М» були вчинені після відкриття касаційного провадження, тобто з метою уникнення виконання можливого рішення Верховного Суду про стягнення боргу.

Тобто предметом дослідження у цій справі є саме договори купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Окленд М» на предмет їх фіктивності.

Пустомитівським районним судом Львівської області відкрито загальне позовне провадження у справі 450/4654/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 в якому просить визнати правочин (розписку № 3) від 18.12.2019 року на суму 150 000 доларів США, вчинений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 удаваним (недійсним) в силу його вчинення з метою приховання іншого правочину щодо розрахунків за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТзОВ «Окленд-М»; визнати недійсним Договір від 09.07.2023 року про відступлення права вимоги між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ; судові витрати покласти на відповідачів.

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції не врахував, що предметами цих позовів є різні договори, а тому підстав для зупинення провадження немає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В абзаці четвертому пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд першої інстанції не врахував, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції не проаналізував предмети та всі підстави позовів у справах, не врахував наявність постанови Верховного Суду від 31 травня 2023 року про стягнення заборгованості у справі № 466/6665/21.

Розгляд справи № 450/4654/23 у Пустомитівському районному суді Львівської області, не є правовою підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 6 статті 251 ЦПК України.

Зупинивши провадження у справі, суд також порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі«Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено процесуальні норми у процесі розгляду справи, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки висновки, зазначені в ній є необґрунтованими. Зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, а, отже, відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.374ч.1 п.6, 379 ч.1п.4, 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Алексеєнко Андрія Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 вересня 2023 року скасувати.

Справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 05 березня 2024 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк