Справа № 504/3955/19
Номер провадження 2-п/504/30/24
УХВАЛА

05.03.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.12.2023р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про виділ частки із спільної власності, визнання права власності на житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.12.2023р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про виділ частки із спільної власності, визнання права власності на житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на (одну другу) частку квартири під номером АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.

09.01.2024р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.12.2023р.

Ухвалою від 11.01.2024р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху. Повідомлено заявника про необхідність в строк який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки.

24.01.2024р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

19.11.2021р. до суду надійшла заява про усунення недоліків, яка вручена судді 22.11.2021р.

Ухвалою від 25.01.2024р. прийнято заяву про перегляд вказаного заочного рішення та призначено судове засідання.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками їй не надсилалася, а отже вона була позбавлена можливості надати до суду відзив; їй не було відомо про розгляд даної справи, тому наведене свідчить про існування поважних причин неявки в судове засідання. Вважає, що зазначена квартира належить їй на праві власності, судом залишено поза увагою посилання без уваги посилання державного нотаріусу Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. в постанові за вих №1663/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії на відсутність у позивача документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на квартиру, а також на розгляд справи №504/3955/19. Визнання квартири спільною сумісною власністю не є доказом того, що ОСОБА_3 був власником конкретної частки квартири і що спадщина відкрилась саме на частку квартири, отже немає законних підстав визнавати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири.

Позивач ОСОБА_2 та її представник-адвокат Розенбойм Ю.О., будучи належним чином повідомленими в судове засідання, призначене на 05.03.2024р. не з`явилися, однак адвокат Розенбойм Ю.О. надав письмові заперечення, в яких вказав, що відповідачем не доведено жодної з обов`язкових до наявності підстав для скасування заочного рішення у справі. Відповідач завідомо помилково стверджує, що їй нібито не надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими документами. Наведена хибна теза спростована фактом подання адвокатом відповідача ОСОБА_4 клопотання про зупинення провадження у справі від 19.04.2021 року. Крім того, вказане клопотання відповідача було розглянуто по суті та задоволено у судовому засіданні 06.10.2021 року за участі представника відповідача - адвоката Шейк-Сейкін О.М. Також, відповідачем також жодним чином не спростовані обставини справи, відповідач висловлює завідомо недостовірні твердження, недоведені матеріалами справи і жодними доказами.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Кічук І.Г., будучи належним чином повідомленими в судове засідання, призначене на 05.03.2024р. не з`явилися, однак адвокат Кічук І.Г. надала заяву про розгляд справи без її участі, просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду, врахувати, що позивачем не надані докази того, що ОСОБА_3 належала саме частина квартири, з яких приміщень складалася ця частина, звіт про оцінку майна складений 02.04.2020р. і на теперішній час закінчився термін його дії.

На підставі викладеного, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності сторін.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви та перегляду заочного рішення в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотнезначення для правильного вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, на переконання суду в поданій відповідачем заяві, передбачені законом підстави для перегляду заочного рішення наведені не були.

Обставини, на які посилається відповідач стосовно того що копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками їй не надсилалася, а отже вона була позбавлена можливості надати до суду відзив, - не відповідають дійсності, зокрема, представник відповідача ОСОБА_4 отримав копію первинного позову з додатками копію заяви про зміну предмету позову з додатками 10.03.2021р., про що міститься його власноручна розписка (т.1 а.с.136). Разом із тим, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву у справі. Крім того, представником відповідача - адвокатом Шейк-Сейкиним О.М. було подане клопотання про зупинення провадження у справі від 19.04.2021 року, яке розглядалося та було задоволено в судовому засіданні 06.10.2021 року за його участі.

Також суд звертає на те, що відповідач кожного разу викликалася в судові засідання в установленому законом порядку, про що міститься підтвердження в матеріалах справи, а отже її твердження про необізнаність про розгляд даної справи загалом, суд вважає способом введення суду в оману з метою затягування вирішення даної справи.

Крім того, відповідачем не було надано жодних доказів, які могли б вплинути на зміст ухваленого судом рішення, відповідачем також жодним чином не спростовані обставини справи, які були встановлені судом при розгляді даної справи та відображені в заочному рішенні суду від 06.12.2023р.

Твердження відповідача про те, що нібито за квартиру АДРЕСА_1 вона сплатила свої особисті гроші до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 » - є недоведеним та спростовані рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2019 року у справі №504/3460/18. Отже, спірна квартира була придбана відповідачем та померлим ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно із частинами 1 та 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статі 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що норми сімейного законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідач хибно стверджує, що нібито судом залишено без уваги посилання державного нотаріусу Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. в постанові за вих №1663/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії на відсутність у позивача документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на квартиру, а також на розгляд справи №504/3955/19. Оцінка вказаній постанові була надана у заочному рішенні суду. Крім того, слід зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, враховуючи, що постановою нотаріусу від 26.10.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири з огляду на відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 Позивач має право на захист права власності на частини квартири шляхом визнання за позивачем права власності на частину квартири. Вказана позовна вимога відповідає передбаченим законом способам захисту прав спадкоємця, а також фактичним обставинам справи.

Також відповідач стверджує, що визнання квартири спільною сумісною власністю не є доказом того, що ОСОБА_3 був власником конкретної частки квартири, і що спадщина відкрилась саме на частку. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, факт належності померлому ОСОБА_3 та, відповідно, його спадкоємцю - Позивачу - права власності на частку спірної квартири ґрунтується на імперативних положеннях СК України.

Виходячи з обставин, викладених вище, відсутності підстав, достатніх для перегляду заочного рішення суду, суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника відповідача та перегляду заочного рішення суду.

Згідно ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 280, 284-288 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.12.2023р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про виділ частки із спільної власності, визнання права власності на житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтан П. В.