УХВАЛА

09 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 604/541/23

провадження № 61-1144ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

та стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , звернулися до суду

з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -

ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

та стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 08 серпня 2022 року близько 01 год 00 хв водій мотоцикла марки «MUSTANG-FORTUNE-WING», який на момент дорожньо-транспортної пригоди не був зареєстрований, ОСОБА_6 , рухаючись через село Колодіївка Скалатської ОТГ Тернопільського району Тернопільської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, у зв`язку із чим допустив наїзд на перешкоду (дорожній знак), у результаті чого мотоцикл перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

08 серпня 2022 року за цим фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Позивачі вказували, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - мотоцикла «MUSTANG-FORTUNE-WING» ОСОБА_6 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була, тому відшкодування матеріальних збитків покладається на МТСБУ.

08 вересня 2022 року ними на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування утриманцям загиблого ОСОБА_7 , а саме: матері - ОСОБА_5 , дочці ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3

16 лютого 2023 року МТСБУ надіслало лист № 3-01а/5255 про призупинення розгляду страхової справи, у зв`язку із тим, що долучені до страхової справи документи не встановлюють особу, винну у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а у МТСБУ відсутні докази того, що відповідальним за нанесення шкоди

є інший учасник дорожньо-транспортної пригоди.

Вважаючи, що відповідальність водія транспортного засобу настає незалежно

від його вини у вчиненні кримінального правопорушення, позивачі просили стягнути з відповідача на їхню користь: 78 000,00 грн - страхового відшкодування утриманцю ОСОБА_5 , 17 350,00 грн - відшкодування ОСОБА_5 витрат

на поховання; 29 756,57 грн - пені, 1 785,39 грн - три відсотки річних

від простроченої суми боргу, 4 122,02 грн - інфляційних втрат; 8 000,00 грн - судових витрат, понесені ОСОБА_5 на професійну правничу допомогу;

156 000,00 грн - страхового відшкодування утриманцям ОСОБА_2

та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_1 ,

49 150,68 грн - пені, 2 949,04 грн - три відсотки річних від простроченої суми боргу, 6 983,60 грн - інфляційних втрат; 12 000,00 грн - судових витрат, понесені

ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_5 витрати на поховання в розмірі

17 350,00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_5 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 349,38 грн, три відсотки річних

від простроченої суми боргу у розмірі 310,87 грн, інфляційні втрати в розмірі

794,70 грн, а всього разом 5 454,95 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у зв`язку

із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник

ОСОБА_2 , страхове відшкодування утриманцю в розмірі 78 000 грн.

Стягнення вирішено здійснювати шляхом виплати щомісячних платежів на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник, до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 років або до закінчення навчання, але не більш

як до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник ОСОБА_3 , страхове відшкодування утриманцю в розмірі 78 000 грн.

Стягнення вирішено здійснювати шляхом виплати щомісячних платежів на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник, до досягнення ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 років або до закінчення навчання, але не більш

як до досягнення ним 23 років.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 49 150,68 грн, три відсотки річних

від простроченої суми боргу в розмірі 2 949,04 грн, інфляційні втрати в розмірі

6 983,60 грн, а всього разом 59 083,32 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області

від 20 вересня 2023 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ,

яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , на користь МТСБУ понесені витрати на оплату правничої допомоги

в розмірі 1 000,00 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2023 року

в частині вирішених позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних

та інфляційних витрат скасовано та прийнято в цій частині нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з МТСБУ

на її користь пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 4 349,38 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу

в розмірі 310,87 грн, інфляційних втрат у розмірі 794,70 грн, а всього 5 454,95 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , до МТСБУ про стягнення на її користь пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 49 150,68 грн, трьох відсотків річних

від простроченої суми боргу в розмірі 2 949,04 грн, інфляційних втрат у розмірі

6 983,60 грн, а всього 59 083,32 грн.

Додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області

від 20 вересня 2023 року змінено, викладено його резолютивну частину в редакції цієї постанови.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь МТСБУ 1 000,00 грн понесених витрат на оплату правничої допомоги.

Сплачений МТСБУ судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі

1 610,40 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

12 січня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою

на постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року

в указаній справі, в якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким рішення суду першої інстанції залишити без змін, а додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року скасувати

та відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення

про розподіл судових витрат.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі

№ 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

Відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах

про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується,

чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 346 097,30 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Водночас у касаційній скарзі міститься посилання на те, що справа стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для заявника.

Такі доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі становить 346 097,30 грн, доводи щодо виняткового значення справи для заявника не є достатньо обґрунтованими.

Оцінка судом «винятковості справи» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою,

що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи

для учасника можна оцінити тільки з урахуванням ним особистої оцінки справи. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у скарзі.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Разом із тим представник заявниці у касаційній скарзі не обґрунтував наявність актуальної правової проблеми, яка може бути вирішена за результатами касаційного перегляду справи.

Наведені представником заявниці обставини, передбачені підпунктом а) пункту

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку

про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки представником заявниці не зазначено про неоднакове застосування касаційним судом (згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України саме його висновки, викладені в постановах, повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права) одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах,

що вказувало б на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики. Також не обґрунтовано наявності актуальної правової проблеми у застосуванні норми права у подібних правовідносинах. Верховним Судом вже сформовано правозастосовчу практику в цій категорії справ.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, а також

не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційний перегляд судових рішень є екстраординарним, тобто таким,

що не відбувається у кожній справі.

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № Я (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію

та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами

у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи,

яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), №40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду

не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], § 230, № 36760/06, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод (далі - Конвенції) до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес

де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), §37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), §32, від 02 листопада 2006 року, № 29182/03, «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) §29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справах «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; «Козліца проти Хорватії», § 33; «Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), №2611/07 та §54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07, «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), §48, від 02 жовтня

2012 року, № 32299/08).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)

у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав

для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на постанову Тернопільського апеляційного суду

від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 ,

про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська