ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника ОСОБА_3 із заявою про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю, відповідно до якої просить встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її цивільного чоловіка військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час їх спільного проживання однією сім`єю для отримання щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до п. 7 Постанови КМУ від 30.11.2016 року № 884, що нараховується йому за місцем несення служби. В обґрунтування заяви зазначає про те, що з ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, будували плани на майбутнє. Проживали разом на постійній основі. У зв`язку з збройною агресією російської федерації, ОСОБА_2 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 та був призначений на посаду солдата резерву запасної роти у ВЧ НОМЕР_1 . Під час виконання бойового завдання, ОСОБА_2 зник безвісти 29.10.2022 року в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу АДРЕСА_1. Як вказує заявник, встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу, необхідно для реалізації прав передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» як члену сім`ї особи, зниклої безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як убачається зі змісту поданої заяви, заявник просить встановити факт, перебування ОСОБА_1 на утриманні її цивільного чоловіка військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час їх спільного проживання однією сім`єю, для отримання щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 .

Вказаний факт, згідно заяви, їй потрібно встановити, для реалізації прав передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» як члену сім`ї особи, зниклої безвісти.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах тридцять третьому - тридцять п`ятому зазначеної постанови від 30 січня 2020 року вказала: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто, суддя повинен перевірити, чи може узагалі ця заява розглядатися у судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу уже відкрито, - закриває провадження у ній».

Визначаючи чи пов`язується із встановленням зазначених у цій справі фактів виникнення у заявниці певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними відносинами є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участі осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме у порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах метою звернення заявниці до суду є підтвердження її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження і можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Убачається недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 , який зник безвісти під час виконання бойового завдання та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримування збройної агресії російської федерації, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки цей спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Аналогічні висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верхов-ного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186, 315 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей