ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23912/14-ц

Провадження № 22-ц/4820/291/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (суддя Чевилюк З.А.)

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та з урахуванням змінених вимог просив суд визнати неправомірними дії державних виконавців Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Галкіної Мирослави Андріївни, Леденчука Дмитра Сергійовича щодо винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 27.04.2021, зобов`язання перерахунку наявного розрахунку заборгованості по аліментах, постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2015, загальної постанови без затвердження від 29.04.2015, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29.04.2015, постанови про прийняття до виконання ВП від 11.01.2020, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виду за межі України від 27.04. 2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 27.04.2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 27.04.2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засовами від 27.04.2021, постанови про накладення штрафу, зобов`язання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перерахувати та надати належний розрахунок по виконавчому провадженню у разі наявності заборгованості по сплаті аліментів зважаючи на постійне виконання рішення суду у добровільному порядку, зобов`язання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження та направити документи виконавчого провадження за зареєстрованим місцем проживання скаржника (боржника).

24 квітня 2023 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн за складання процесуальних документів (запитів, скарги, заяв процесуальних, які наявні у матеріалах справи) та по 7000 грн за участь представника боржника у кожному судовому засіданні.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Галкіної Мирослави Андріївни щодо винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 27.04.2021, зобов`язання перерахунку наявного розрахунку заборгованості по аліментам, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27.04.2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 27.04.2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 27.04.2021, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.04. 2021 року, постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року заяву задоволено. Стягнуто з Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 69 000 грн.

Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу про стягнення витрат на правничу допомогу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що про ухвалу суду першої інстанції скаржник дізнався лише після її постановлення. Орган ДВС не був повідомлений про вирішення судом питання про розподіл витрат на правничу допомогу, що позбавило учасника справи надати заперечення проти таких вимог та доводи неспівмірності витрат на правничу допомогу. Вказує, що при визначенні суми відшкодування суд першої інстанції не врахував критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин справи.

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що вимоги скаржника щодо скасування ухвали є необгрунтованими та безпідставними. Вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомленні у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до апеляційного суду заяву про слухання справи у відсутності боржника та його представника.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами третьою та четвертою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Положення ЦПК України визначають обов`язок суду для вирішення питання про судові витрати призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів, якщо справа не слухається в письмовому провадженні (частини друга, третя статті 246 ЦПК України). Отже, законодавець визначив обов`язок суду призначити заяву сторони про розподіл судових витрат в судове засідання, якщо справа розглядалася з призначенням її до розгляду по суті в судових засіданнях (не в письмовому провадженні), за наслідком проведення якого має бути прийнято відповідне процесуальне рішення (додаткове рішення, додаткова ухвала).

У процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення частини четвертої статті 270 ЦПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Подібний правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, провадження № 12-43гс22, в якій на розгляд Великої Палати Верховного Суду було передано правове питання про порядок і процедуру ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи те, що ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 23 травня 2023 року постановлено за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, тому, відповідно до вимог ЦПК України, ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 02 червня 2023 року повинна була постановлятись у такому самому порядку, що й первісне судове рішення.

У порушення наведеного, суд першої інстанції розглянув заяву представника боржника ОСОБА_2 , подану 24.04.2023 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Зазначене унеможливило учаснику справи - органу державної виконавчої служби/його посадовій особі надати відповідні заперечення проти таких вимог та доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу, які пов`язані з розглядом скарги та підлягають розподілу (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України), а це є порушенням права на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Отже, суд не забезпечив реалізацію його процесуальних прав, про що орган ДВС зазначає в апеляційній скарзі, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

При ухваленні нового судового рішення апеляційний суд приймає до уваги таке.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом вказаної норми, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання, а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2023 року представником боржника ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій представник посилалась на положення ч. 8 ст. 141, ст. 137 ЦПК України, та вказувала, що сума судових витрат, які боржник поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді, становить 20000 грн за складання процесуальних документів (запитів, скарги, заяв процесуальних, які наявні у матеріалах справи) та по 7000 грн за участь представника боржника у кожному судовому засіданні. До заяви долучено копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 09.02.2022, умовами п. 2.1, 2.2 якого передбачено, що за надання правової допомоги визначеної договором та цим додатком замовник зобов`язується сплатити кошти в розмірі 20000 грн після прийняття процесуального рішення у суді першої інстанції, за кожен день представництва інтересів замовника у суді (судових засіданнях за кожне судове засідання), прокуратурі, поліції або інших органах чи установах, замовник зобов`язується сплачувати кошти у розмірі 7000 грн (а.с. 133-134 т. 2).

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, до суду першої інстанції не було подано ні боржником ОСОБА_1 , ні його представником ОСОБА_2 .

Строк для подачі таких доказів закінчувався (з урахуванням вихідних днів) 29 травня 2023 року включно. А тому заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду, а ухвала суду першої інстанції від 02 червня 2023 року, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай