Провадження № 2-др/337/6/24
30 квітня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.,
за участю секретаря Коваленко В.С.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя заяву представника позивача - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», ОСОБА_3 в особі його опікуна ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю відповідачів,
Аналогічна заява з додатками подана адвокатом Феденко Л.А. на електронну пошту суду з ЕЦП, яка зареєстрована 10.04.2024.
Ухвалою від 10.04.2024 заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Феденко Л.А. про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду з повідомленням сторін на 19.04.2024.
Представник позивача адвокат Феденко Л.А. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, які в ній викладені та додатково пояснила, що в ордері, який був долучений до матеріалів справи на початку судового розгляду даної справи, міститься описка щодо дати договору на правничу допомогу, а в доданих до даної заяви документах, а саме в акті №2 про надання юридичних послуг, міститься технічна помилка в преамбулі щодо дати акту, яка не впливає на зміст та доказову силу документу. Також зауважила, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», який відмовився від мирного досудового врегулювання спору, заперечував обставини та факти, які мають значення для справи, у зв`язку з чим просить стягнути витрати позивача на правничу допомогу в повному обсязі.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством.
Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність вказаних учасників справи. Підстав для відкладання судового засідання суд не знаходить.
Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суд виходить з такого.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).
Згідно з положеннями ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови узадоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах 4-6 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Згідно з Законом № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 ст.30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При ухваленні рішення судом не вирішено питання про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу.
04.04.2024 в судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Феденко Л.А. повідомила, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення у встановлений законом строк.
Заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу надійшла до суду 09.05.2024, що свідчить про дотримання п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено частково, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» позивачу понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас допущена в ордері АР №1078057 описка щодо дати договору на правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення таких витрат. Неточності в акті №2 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 06.04.2024 щодо дати акту, суд вважає технічною опискою, яка не спростовує факт надання правничої допомоги у справі та понесення витрат.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Також суд вважає необхідним виключити з розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, таку послугу як підготовка та подання суду клопотання про закриття провадження у справі відносно відповідача 2 ОСОБА_6 вартістю 1000,00 грн, оскільки таке клопотання до суду представником позивача не подавалось та судом не розглядалось, отже такі послуги є необґрунтованим.
Інші витрати, понесені на правничу допомогу, відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.
Від відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» заперечень проти розміру витрат позивача на правову допомогу, клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не надходило.
Також суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху».
Отже, з урахуванням пропорційності розміру «гонорару успіху» судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи у цій справі, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності судових витрат, суд дійшов висновку, що визначений розмір гонорару успіху у цій справіє співмірним, розумним, пропорційним розміру задоволених вимог та становить 8518,00 грн (5% від 170360,08 грн).
Отже, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти цієї справи у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на користь позивача витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 43 622,50 грн (35 104,50 грн + 8518,00 грн).
Підстав для застосування положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України та покладання на відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» судових витрат позивача на правову допомогу повністю незалежно від результатів вирішення спору, судом не встановлено.
Суд вважає не доведеними доводи представника позивача - адвоката Феденко Л.А. в частині зловживання відповідачем своїми процесуальними правами. Сам по собі розгляд справи по вирішенню спору не може свідчити про недобросовісність жодної зі сторін щодо виникнення такого спору. Кожна зі сторін під час розгляду справи доводила правомірність своїх доводів як в обґрунтування вимог позовної заяви та і в їх заперечення.
На підставі викладеного, виходячи з вимог ст.270 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити із зазначеного питання додаткове рішення.
Керуючись ст. 12, 13, 133, 134, 137, 141, 246, 264, 270 ЦПК України,
Заяву представника позивача - ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», ОСОБА_3 в особі його опікуна ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю відповідачів.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя М.В.Сидорова