Справа № 372/1006/24
Провадження № 2-о-43/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Висоцької Г.В.,при секретарі Куник О.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року заявники звернулись до Обухівського районного суду Київської області із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, в якій просять розірвати шлюб між ними. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 13.01.2001 року, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим шлюбні відносини між заявниками не можуть бути відновленими. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двох повнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та згоди щодо участі у вихованні неповнолітніх дітей, визначення місця проживання цих після розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що 13.01.2001 року заявники уклали шлюб, що був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.01.2001 року, серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу заявники мають двох неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 );

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 );

та двох повнолітніх дітей:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 );

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ).

На момент подання заяви між заявниками не має спору про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та участі в їх утриманні та вихованні.

Між сторонами досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних малолітньої та неповнолітньої доньок - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 22.02.2024 року.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишаються проживати з батьком, батько здійснює повне матеріальне забезпечення та утримання вказаних дітей, включаючи забезпечення належного харчування, житлових та побутових умов, профілактику захворювань та лікування, проведення дозвілля, забезпечення одягом, отримання формальної та неформальної освіти, при цьому матір має право спілкуватися, бачитися та брати участь у їхньому вихованні в порядку, передбаченому зазначеним договором.

Вказаний договір має забезпечити сприятливі умови для всебічного та гармонійного фізичного та духовного розвитку спільних малолітньої та неповнолітньої доньок

На даний час подружні відносини між заявниками припинені та подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Як вбачається зі спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу, їх спільна заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також не має підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.112, 114, 109 Сімейного Кодексу України, ст.259, 263, 265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 січня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис № 10 - розірвати.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька