Справа № 347/3408/23
Провадження № 2/347/156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

з участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

08.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями після смерті матері є вона та її брат, ОСОБА_2 23.11.2022 року між нею та братом було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого її спадкове майно складається із двох земельних ділянок розташованих в с. Вижній Березів, Косівського району. Проте, при зверненні до приватного нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, що стало підставою для звернення до суду. З цих підстав, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, а справу просить розглядати без її участі (а.с.3).

Відповідач в судове засідання не з`явися, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 08.01.2024 року (а.с.14).

У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26.07.2021 року виконавчим комітетом Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (а.с.6).

Згідно копії договору про поділ спадкового майна від 23.11.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Григорчук З.Р., спадкоємці померлої ОСОБА_3 , її син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 прийняли спадщину та розділили її між собою. Відповідно до умов цього договору, позивачка ОСОБА_1 успадковувала після смерті матері дві земельні ділянки, що розташовані в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.7).

Вказані земельні ділянки були передані померлій ОСОБА_3 у приватну власність згідно рішення №16а від 23.12.1997 року IV сесії Вижньоберезівської сільської ради народних депутатів ХХІІ скликання, що стверджується копією виписки із зазначеного рішення сільської ради (а.с.8).

Як видно із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2022 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, у зв"язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.9).

Відповідно до висновку про вартість об?єкта оцінки за №82 від 07.12.2023 року, ринкова вартість земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, становить 98368 грн. (а.с.10).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , якій на підставі рішення Втжньоберезівської сільської ради було передано у приватну власність дві земельні ділянки. Однак, за життя ОСОБА_4 не оформила належним чином своє право на вказаний об?єкт нерухомості, в зв?язку із чим її спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що спадкодавець ОСОБА_4 за життя володіла вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є її спадкоємцем за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим її право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельні ділянки, а саме:

- земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області та

- земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Вижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 березня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула