№ 2/183/1411/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши, в порядку письмового провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення розміру франшизи, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути франшизу у розмірі 2 600,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 15 червня 2023 року приблизно о 15 годині 50 хвилин по вул. Сучкова, 39 в м. Новомосковську Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Scorpio», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб «Volkswagen Polo» отримав механічні пошкодження.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 р. у справі № 183/7530/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан».

Позивач звернулась до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Окрім того, з боку ОСОБА_1 пошкоджений транспортний засіб було надано представнику ТДВ «СК «Гардіан» для огляду, за результатами якого, розмір страхового відшкодування шкоди заподіяної транспортному засобу склав 14 919,00 грн., за вирахуванням розміру франшизи, яка за полісом № АР/2703822 складає 2 600,00 грн.

Зазначену суму франшизи позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін (а.с. 31).

Відповідач зі змістом позовної заяви та заявлених вимог був ознайомлений належним чином, будь-яких клопотань чи заперечень від нього на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Зі змісту постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року (справа № 183/7530/23) встановлено, що 15.06.2023 року приблизно о 15 годині 50 хвилин по вул. Сучкова, 39 в м. Новомосковську Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Форд» д/н НОМЕР_1 , змінюючи напрямок ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольцваген», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .. Вході ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 12).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2703822, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан».

Відповідно до вказаного договору, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 260 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 2 600,00 грн. (а.с. 6).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 р. у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що при настанні страхового випадку, обов`язок по сплаті франшизи покладено на особу, що спричинила своїми діями/бездіяльністю матеріальні битки, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн. є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавало адвокатське бюро «Лідії Поліщук» на підставі договору про надання правничої допомоги № 01Б-1/1114 від 09 жовтня 2023 року, який долучено до матеріалів цивільної справи (а.с. 17-18).

Відповідно до Акту виконаних робіт № 58.12 від 11 грудня 2023 року адвокатським бюро були надані клієнту наступні послуги:

-написання адвокатських запитів (1 год.) 1 000,00 грн.;

-написання вимоги про відшкодування франшизи (0,5 год.) 500,00 грн.;

-підготовка та подання заяви до суду (1,5 год.) 1 500,00 грн.

на загальну суму 3 000,00 гривень (а.с. 22).

Також із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано квитанцію до платіжної інструкції про переказ готівки № ПН3652755 від 11 грудня 2023 року на суму 3 000,00 гривень; призначення платежу оплата за договором про надання правничої допомоги № 01Б-1/1114 від 09.10.2023 р. (а.с. 23).

Суд враховує, що від відповідача в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, також характер справи, її значення для позивача, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, та приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3 000,00 гривень слід покласти на відповідача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1 073,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення розміру франшизи, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2 600,00 гривень (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Сорока О.В.