Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Гефнер К.-С.Л,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики НСН №549420 від 26 липня 2023 року у сумі 60000 грн, та 3% річних від простроченої суми, у розмірі 108,49 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 26 липня 2023 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. було укладено договір позики серії НСН №549420 грошових коштів у сумі 60 000 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 01 листопада 2023 року.

Однак зазначає, що відповідач у вищевказаний строк на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув, на усуне прохання про добровільну сплату заборгованості не відреагував.

Позивач вказує, що 21 листопада 2023 року направив відповідачу лист-вимогу, в якій надав відповідачеві 3 дні, тобто до 24 листопада 2023 року на виконання вимог за договором позики, а саме: повернення грошових коштів у розмірі 60 000 грн.

Наразі кошти відповідачем не повернуті, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Ухвалою суду Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року дану цивільну справу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

23.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Разом з тим його явка в судове засідання не визначалась обов`язковою.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору позики серії НСН №549420 укладеного 26.07.2023 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №903, згідно з яким позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 60 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позивачу 60 000 грн., без отримання відсотків, строком повернення до 01.11.2023 року.

Вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Цей договір містить умови отримання позичальником в борг коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18).

Згідно пункту 14 Договору позики, цей договір складено та нотаріально посвідчено у двох примірниках, один з яких залишається у справах приватного нотаріуса, а інший примірник, що має силу оригіналу, видається позикодавцеві, який зобов`язується після його повного виконання позичальником зобов`язання за цим договором передати свій примірник позичальнику з відміткою про одержання грошей.

Наявність у позивача нотаріально посвідченого договору позики, свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані.

Оригінали договорів позики грошових коштів знаходяться у позивача. Отже, їх наявність у позивача (кредитора), свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту щодо наявності заборгованості за договором позики від 26.07.2023 року, укладеним між сторонами та оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту.

Відповідно до Постанови ВС від 25.01.2019 року, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК України, розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних від суми заборгованості підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відповідачем сума боргу у встановлений договором позики строку не була повернута позивачу, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість в розмірі 60 108,49 грн., яка складається з: суми позики 60 000,00 грн, 3% річних 108,49 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 509,526, 610-612,625,627,629,1049,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики серії НСН №549420 від 26.07.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №903, в розмірі 60 108 (шістдесят тисяч сто вісім) гривень 49 коп., яка складається з: суми позики 60 000,00 грн, 3% річних 108,49 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник