Справа № 308/1715/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між сторонами 01.09.2001 укладено шлюб. У сторін дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є те, що через постійні сварки, різняться погляди на життя та спільне проживання. Відповідач фактично проживає окремо, додому приходить рідко. За таких обставин шлюб існувати не може. В результаті таких взаємовідносин, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових питань та протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подальше існування шлюбу шкодить інтересам сторін, так як шлюб існує лише формально. Розірвання шлюбу підтримує, це спільне рішення. Це остаточне рішення позивача, тому строк на примирення в порядку, передбаченому ст. 111 СК України не потрібен.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2024 позовну відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про визнання позову. Звернула увагу на натупне. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася їх спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . Сторони проживають разом у квартирі, на яку батько відповідачки отримав ордер про вселення та договір найму. Однак, за своє життя батько ОСОБА_4 не встиг приватизувати квартиру. Після одруження з позивачем, мати відповідачки зареєструвала позивача у цій квартирі, а вже в подальшому - оформили документи на приватизацію і зареєстрували право власності на квартиру на всіх прописаних, як спільну сумісну власність. Таким чином, відповідач, позивач, їх спільна донька та мати відповідачки проживають разом у квартирі за адресою АДРЕСА_1 та є її власниками, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Мати відповідачки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом І групи з 2013 року, через те, що вона втратила одну ногу, у 2023 році матері відповідача ампутували іншу ногу, через що, вона не здатна до самообслуговування.Через стан здоров`я матері відповідачки відповідач доглядає за нею. Відповідач заявляє, що проживає вдома, щодня доглядає за матір`ю. Тому твердження у позовній заяві, що відповідачка вдома буває рідко та те, що вони з позивачем проживають окремо, не тільки ображають відповідачку, але є відвертою брехнею. Водночас, відповідач визнала позовні вимоги та зазначає, що бажає розірвати шлюб з позивачем. Також відповідач та її представник подали заяву про розгляд справи без їх участі.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, 01.09.2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №446, що підтверджується наявним у справі оригіналом повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.12.2022.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї ОСББ "Минайська 7,9" від 22.02.2024 до складу сім`ї відповідачки, що проживає: АДРЕСА_1 входить також ОСОБА_7 , чоловік, ОСОБА_3 , донька, ОСОБА_5 , мати. ВІдповідач надала копію пенсійного посвідчення ОСОБА_5 № НОМЕР_3 , довідку до акта МСЕК від 02.09.2013, копію свідоцтва про народження відповідачки НОМЕР_4 .

Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнала позов у повному обсязі. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, укладений 01.09.2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №446 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 09.02.2001 Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 06.03.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда