Провадження № 2/537/151/2024
Справа № 537/4308/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2024 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:головуючого судді - Фадєєвої С.О., за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 537/4308/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.М., повноваження якого підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги та не обмежені договором, звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду; стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на її утримання, до досягнення малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку у розмір 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку); вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивачки 5000 грн. витрат на надання правничої (правової) допомоги).
На обґрунтування позову зазначив, що з 14.06.2019 позивачка з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має двох малолітніх доньок : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою. Наразі сторони разом не проживають, позивачка подала до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідач не приймає участі у вихованні і утриманні неповнолітніх дітей та позивачки, при цьому він є працездатним, може сплачувати аліменти, яких вона потребує. У добровільному порядку відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.М. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, де представник позивача вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивачки, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 14.06.2019 між сторонами було зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 492, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
В шлюбі подружжя має двох малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 . Доньки проживають з матір`ю.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
В порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дітей відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено.
Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання доньок із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дітей відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Відповідачем не спростовано того факту, що він проживає окремо та не бере участі в утриманні доньок.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При визначені розміру аліментів суд враховує, що відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання доньок, має інших утриманців, чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Стан здоров`я неповнолітніх дітей є задовільним, інших відомостей суду не повідомлено. Заперечень проти позову суду відповідач не надав, не довів суду, що у нього відсутня можливість надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, яку просить позивач, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частина від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 05.10.2023. Таким чином, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з відповідача з 05.10.2023, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду, і до досягнення дітьми повноліття.
У відповідності до ч.ч.2,4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги відсутністьвідомостей про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання дружини, задовільний стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, наявність неповнолітньої доньки, яка не досягла трьохрічного віку та на утримання якої з нього стягнуто аліменти, відсутність інших утриманців, оскільки суду не надано відомостей про їх наявність. Заперечень проти позову суду відповідач не надав, не довів суду, що у нього відсутня можливість надавати допомогу на утримання дружини у розмірі, яку просить позивач, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонам та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров`я є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідачем не спростовано, що він спроможний надавати допомогу на утримання дружини у запропонованому позивачем розмірі. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги за № 23/09-5 від 26.09.2023, копія акту № 1 наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги № 23/09-5 від 26.09.2023 з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; розрахункову квитанцію про сплату грошових коштів на правничу допомогу, з яких вбачається, що позивачем було сплачено адвокату 5000 грн.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не доведення їх не співмірності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. витрат на правову допомогу.
Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконання.
Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 137,141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 91,179, 180, 184,191 Сімейного Кодексу України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 05.10.2023 і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.
Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва