П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/1075/23

Провадження № 22-ц/4815/290/24

Головуючий у Острозькому районному суді

Рівненської області: суддя Венгерчук А.О.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено:

22 грудня 2023 року в м. Острог Рівненського району Рівненської області

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (далі ТОВ " Укр Кредит Фінанс") пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 84 840 гривень.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 000 гривень, з яких 12 000 гривень заборгованість по тілу кредиту, а 12 000 гривень заборгованість по відсотках.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" судовий збір у розмірі 607,40 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року стягнуто з ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 гривень.

На рішення суду від 29 листопада 2023 року позивачем було подано апеляційну скаргу, де він просив його скасувати в частині зменшення стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом і прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" загальну суму заборгованості за кредитним договором № 0859-3093 від 28 листопада 2021 року в розмірі 84 840 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72 840 гривень.

Постановою Рівненського апеляційного суд від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ТОВ "Укр Кредит Фінанс" залишено без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року без змін.

Разом з тим позивачем подано апеляційну скаргу й на додаткове рішення, де він посилався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та порушенні норм процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що суд попередньої інстанції при вирішенні питання про стягнення на користь відповідача понесених ним судових витрат на правничу допомогу не врахував основні засади цивільного судочинства. Так, на думку автора апеляційної скарги, відшкодований судом розмір витрат на правничу допомогу є непропорційним до складності справи, позаяк вона є малозначною і надмірно нескладною. Представництво інтересів відповідача не вимагало значного обсягу юридичної й технічної роботи адвоката, а в мережі Інтернет міститься безліч практики з подібних спорів, відзивів на позови та інформація щодо правильного нормативно-правового регулювання правовідносин. Вважає, що з огляду на зазначені обставини відповідач взагалі не був пов`язаний неминучою потребою звертатися за отриманням правової допомоги.

Тому просить оскаржуване додаткове рішення скасувати.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано, хоча про таке право роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08 січня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно із ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "EastAlliance Limited проти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судом попередньої інстанції було встановлено, що 10 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Потапчуком В.Р. було укладено договір про надання правничої допомоги.

Згідно з п.4.2, 4.4 договору розмір гонорару встановлюється у протоколі узгодження договірної ціни та не залежить від результату, якого бажає клієнт. Акт наданих послуг є підтвердженням надання правової допомоги та підставою для сплати гонорару протягом трьох робочих днів з дня його підписання.

Відповідно до додатку №1 до договору від 10 серпня 2023 року адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту на етапі судового розгляду в справі №567/1075/23 за позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про стягнення заборгованості.

З акту приймання-передачі робіт (послуг) від 03 грудня 2023 року видно, що ОСОБА_1 була надана така правнича допомога: консультація (4000 гривень), ознайомлення з матеріалами справи, складання відзиву та заяви про розподіл судових витрат (12 000 гривень), участь в судових засіданнях (4 засідання - 4000 гривень). Тобто загальна вартість виконаних робіт (послуг) становить 20 000 гривень.

Проте суд попередньої інстанції дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума судових витрат не в повній мірі відповідає умовам договору про надання професійної (правничої) допомоги та не повністю підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Суд з`ясував, що в межах вказаного договору було вчинено лише підготовку та подання відзиву на позов з клопотаннями, а також те, що адвокат брав участь у двох судових засіданнях. Тобто не надано всіх послуг, які обумовлювались контрагентами договору. Окрім того, на думку суду, заявлені до відшкодування витрати щодо надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, охоплюються підготовкою складання відзиву та не передбачають стільки часу, витрат і є неспівмірними зі складністю справи, а, отже, повному відшкодуванню не підлягають.

Усупереч доводам апеляційної скарги суд попередньої інстанції вирішив питання розподілу понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката з урахуванням основних засад цивільного судочинства, в т.ч. пропорційності.

Виходячи саме з обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, урахувавши клопотання позивача про зменшення витрат, суд попередньої інстанції зменшив їх з 20 000 гривень до 5000 гривень.

З визначеним розміром відшкодування погоджується і колегія суддів.

Наявність в мережі Інтернет відповідної практики не нівелює інститут відшкодування судових витрат сторони та не спонукає до відмови у їхньому розподілі.

Поготів, тлумачення норм матеріального і процесуального права, практики їхнього застосування, обрання способу захисту тощо потребує спеціальних знань, і, незважаючи на інформацію у відкритих джерелах, викликає труднощі в розумінні та викладенні своєї позиції з приводу спору.

Отже, аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Спонуканням для залишення оскаржуваного додаткового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" залишити без задоволення, а додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М. Ковальчук