Справа № 345/1425/24
Провадження № 2/345/457/2024
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

05.03.2024 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кардаш О.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зобов`язання зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить їй, накладеного постановами АМ №943259 та АА 968384.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 серпня 2006 року державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області було накладено арешт на все майно, що їй належить на праві приватної власності. Про даний арешт їй стало відомо від приватного нотаріуса Бабича В.Л., до якого вона звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

07 вересня 2023 року вона звернулась до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області з листом про зняття арешту на майно, яке належить їй на праві власності.

У відповідь на її звернення від 08 вересня 2023 року начальник Калуського ВДВС у Калуському районі повідомив, що правові підстави для зняття арешту з майна, яке їй належить, відсутні.

У зв`язку з вказаними діями зазнала порушення свого права на вільне розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведене просить суд зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області зняти арешт з усього нерухомого майна, що їй належить , накладеними постановами АМ №943259, АА968384 від 18.08.2006 року.

У відкритті провадження у справі за вказаною позовною заявою слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Так, суддею встановлено, що позивач є боржником у виконавчих провадженнях, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, арешт накладено на усе нерухоме майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже вбачаються обґрунтовані підстави для відмови у відкритті провадження в даній справі.

Схожі висновки містяться в постанові Верховного суду від 24.06.2021 року №127/11276/20 (провадження №61-882св21), постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Суддя вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена права звернутися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 339, 315 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зняття арешту з майна.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження разом з матеріалами справи - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що позивач не позбавлена права звернутися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СУДДЯ: