РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Макарова В.О.

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що 04.07.2008 року між нею та відповідачем у справі був укладений шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 259.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син: ОСОБА_4 , про що був зроблений актовий запис № 613.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2012 року, шлюб

розірвано. Після розірвання шлюбу, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишений проживати разом із ОСОБА_5

09.04.2015 року позивач змінила своє «шлюбне» прізвище « ОСОБА_6 » на дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Позивачці невідомо про офіційне працевлаштування відповідача, про розмір його заробітної плати/доходів. Стан здоров`я ОСОБА_2 є задовольним.

Наскільки відомо ОСОБА_3 , стягнення за виконавчими провадженнями з ОСОБА_2 немає.

Дитиною є особа, яка не досягла 18 років.

Між тим, позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати добровільно до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги засади цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності, що передбачено положеннями ст. 3 ЦК України 2004 року, вважає за доцільне звернутися до суду з відповідною позовною заявою про стягнення аліментів.

Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частки від доходів боржника щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року та мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2012 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 05.02.2013 року.

На даний час дитина мешкає разом з позивачкою, домовленості відносно утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, проте офіційно не працевлаштований.

09.04.2015 року позивач змінила своє «шлюбне» прізвище « ОСОБА_6 » на дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається з позовної заяви позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, а відповідач не заперечує проти такого розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, а також те, що відповідач будь-яких обмежень, щодо можливості працювати та отримувати дохід не має, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та, в першу чергу інтересам дитини, та не порушить прав сторін.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Отже, предявлений позов ґрунтується на законі.

Суд вважає, що аліменти необхідно стягнути від дня подання позову, а саме з 23.12.2023 року (дата відправлення позову поштою), оскільки позивачем не доведено факту ухилення відповідача від сплати аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання про судові витрати, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави 50 відсотків від судового збору, що станом на день подачі позову становить 536,80 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-268, 274 -279, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частки від доходів боржника щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров