П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/2778/23

Провадження № 22-ц/4815/234/24

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Довгий І.І.

Рішення суду першої інстанції проголошено

о 09 год. 50 хв. 09 жовтня 2023 року у м. Сарни

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 09 жовтня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Солодкого Олександра Валерійовича на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Солодкого Олександра Валерійовича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року в суд звернувся ОСОБА_1 через свого представника адвоката Солодкого О. В. з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що сторонни перебували у шлюбі з 05 травня 2006 року. Рішенням Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 03 червня 2010 року шлюб між ними розірвано. Внаслідок цих відносин вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 10 червня 2010 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 травня 2010 року до досягнення нею повноліття. Вказані зобов`язання позивач належно виконував у добровільному порядку. 17 квітня 2015 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 . У шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідно до судового наказу Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 20 січня 2022 року. Наголошував на відсутності заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 . Оскільки він офіційно непрацевлаштований, працює будівельником, має сезонні заробітки, виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 . Наполягав на тому, що зміна сімейного стану та збільшення витрат на утримання новоствореної сім`ї є самостійною та достатньою підставою для зменшення позивачу розміру аліментів на утримання дочки від першого шлюбу.

З наведених мотивів просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку до 1/8 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року в задоволенні позову представника ОСОБА_1 адвоката Солодкого О. В. до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей відмовлено.

На рішення суду представником ОСОБА_1 адвокатом Солодким О. В. подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необгрунтованість, оскільки його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На її обґрунтування зазначав, що зважаючи на положення ст. ст. 181, 182, 192 СК України та враховуючи постанову Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, позивач має право на зменшення розміру аліментів на утримання дочки, адже він одружився вдруге і у нього в цьому шлюбі народилося двоє дітей, що призвело до збільшення матеріальних витрат на утримання новоствореної сім`ї. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів, а саме зміну сімейного стану та матеріального становища. Наголошував на тому, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_5 . Проте враховуючи неможливість позивачем сплачувати встановлений судом розмір аліментів на утримання дочки від першого шлюбу, він допустив виникнення заборгованості перед ОСОБА_2 у розмірі 42 020 гривень станом на 30 червня 2023 року.

З викладених підстав просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/8 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, хоча про таке право було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 січня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як встановлено судом, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що зарестрований 05 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції, актовий запис №76, розірвано, що підтверджується рішенням Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 03 червня 2010 року (а.с. 9). Сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 2023 року, актовий запис №199, виданим Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 30).

Рішенням Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 10 червня 2010 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 травня 2010 року до досягнення нею повноліття.

17 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 17 квітня 2015 року, виданим Виконавчим комітетом Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області (а.с. 14). Від шлюбу позивач має двох дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що видно із свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 23 вересня 2015 року та серії НОМЕР_4 від 24 січня 2018 року (а.с. 15-16).

20 січня 2022 року Сарненськимрайонним судом Рівненської області видано судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21 грудня 2021 року і до повноліття дітей (а.с. 10).

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, виданого Сарненським відділом державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що у позивача станом на 30 червня 2023 року існує заборгованість перед ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 42 040 гривень. Разом з цим у справі міститься розрахунок заборгованості, виданий Сарненським відділом державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з якого видно, що у позивача станом на 17 травня 2023 року відсутня заборгованість перед ОСОБА_5 по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 11, 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч. 2 ст. 182 СК України).

За змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 76, ч.ч. 1, 6 ст. 81, ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обгрунтовано відмови у задоволенні позову. При цьому суд урахував, що позивач не довів належними та допустимими доказами істотного погіршення свого майнового стану порівняно з тим, яке існувало на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10 . Оскаржуючи рішення суду попередньої інстанції, ОСОБА_1 не надав таких доказів і до апеляційного суду.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів саме по собі не може бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Висновок суду про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення інтересів дитини, є правильним. Тому апеляційним судом відхиляються доводи заявника про те, що суд безпідставно не врахував наявність двох самостійних підстав для зменшення позивачу розміру аліментів, а саме зміну сімейного стану та збільшення матеріальних витрат, що призвело до погіршення його матеріального становища.

В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 вказується, що зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім цього, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про такі процесуально-правові дефекти, що призвели до помилкового розв`язання спору, позивач не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Солодкого Олександра Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук