Справа № 454/2730/22 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 22-ц/811/3214/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салата Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Головного управління Національної поліції у Львівській області Гій А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про визнання незаконними дій та стягнення шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що відділенням поліції проводиться досудове розслідування кримінальних проваджень №0000411 та №0000279 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 152 КК України.

Зазначала, що донька є інвалідом з дитинства та недієздатною. Кілька років тому громадянин ОСОБА_5 , який є рідним братом матері позивачки залицявся до її доньки та скориставшись безпорадним станом ґвалтував її.

Стведжувала, що гвалтування мало місце двічі в 2008 та 2016 роках. Також вказувала, що після першого зґвалтування її дочка завагітніла і народила доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нею було подано заяву до поліції, однак розслідування триває значний час.

Вважала дії слідчого з організації досудового розслідування незаконними та протиправними, оскаржувала такі дії слідчого. Неодноразово ухвалами слідчого судді зобов`язувалось провести експертизу ДНК стосовно народженої дитини, однак слідчі експертизу не проводять, чинять службове недбальство.

Вказувала, що бездіяльність слідчого полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. Завдана відділенням поліції шкода полягає у бездіяльності та не виконанні посадових обов`язків стосовно розслідування злочинів, що тягне за собою приниження честі та гідності, а також ділової репутації особи. Враховуючи те, що позивачка живе у великому місті, враховуючи те приниження, яке зазнала особа, звернення на лікування, а також враховуючи ту обставину, що особа має право на захист честі та гідності, має право на відшкодування моральної шкоди.

Просила визнати незаконними дії ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області та стягнути із відділення поліції моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом фактично встановлено бездіяльність відповідача на стадії досудового розслідування, однак відмовлено у задоволенні вимоги про визнання незаконними дій відповідача та не взято до уваги її покликання на душевні переживання, пов`язані із тривалістю розслідування та фактичною безкарністю кривдника, які оцінюються у розмірі 50 000 грн.

Стверджує, що правовою підставою для відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування кримінального провадження, яке на момент розгляду справи досі триває.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Головного управління Національної поліції у Львівській області Гій А.А. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю позивачки ОСОБА_3 , якій безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особами ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області щодо тривалого досудового розслідування кримінального провадження та не призначенні експертизи щодо батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хоч зобов`язувались про це ухвалою слідчого судді.

Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Встановлено, що підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено на її думку незаконні дії посадових осіб ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області щодо тривалого досудового розслідування кримінального провадження та не призначенні експертизи щодо батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порядок оскарження чого безпосередньо регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Також із долучених позивачкою до матеріалів справи ухвал слідчих суддів Сокальського районного суду Львівської області від 18 січня 2022р., 29 червня 2022р. та 22 грудня 2021р. встановлено, що такими зобов`язувалось посадових осіб ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області розглянути з дотриманням ст. 243, ст. 243 КПК України клопотання ОСОБА_4 щодо призначення експертизи у кримінальному провадженні.

Відповідно до наданої ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області інформації щодо ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000411, зокрема встановлено, що 24 квітня 2016 р. у ЄРДР на підставі заяви матері позивачки ОСОБА_4 внесено відомості за ч.1 ст. 125 КК України.

03 березня 2021 р. у кримінальному провадженні здійснено перекваліфікацію з ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 152 КК України.

Встановлено, що у кримінальному провадженні здійснювались ряд процесуальних дій, зокрема допитувалися свідки ОСОБА_7 та його матір ОСОБА_8 із показів яких встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , батько ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_8 . Свідки зазначили, що ОСОБА_4 є їх відповідно сестрою та дочкою. Після смерті батька який уклав заповіт у користь сина ОСОБА_10 , ОСОБА_4 вчиняє із ними конфлікти та бажає забрати майно батька.

17 жовтня 2022 р. в рамках кримінального провадження у ОСОБА_7 відібрано біологічні зразки та 21 жовтня 2022 р. біологічні зразки відібрано у ОСОБА_3 .

Органом досудового розслідування скеровано запит в Управління «Служби у справах дітей» Львівської міської ради на предмет встановлення місця перебування неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 28 січня 2022 р. за №68 «Про створення дитячого будинку сімейного типу і влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, на виховання та спільне проживання», ОСОБА_6 влаштована у дитячий будинок сімейного типу створений на основі родини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , для виховання та спільного проживання. У зв`яжу із запровадженням в Україні воєнного стану, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в складі дитячого будинку сімейного типу родини евакуйована за кордон, де продовжує перебувати станом на 10 січня 2023 р.

З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування скеровано запит у прикордонну службу на предмет перетину кордону неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно якого ОСОБА_6 08 березня 2022 року виїхала з України через пункт пропуску Рава-Руська.

Скеровано запит у ліцей «Просвіта» Львівської міської ради, з метою встановлення, куди саме була переведена неповнолітня ОСОБА_6 .

Згідно інформації, при поверненні неповнолітньої ОСОБА_6 в України, у неї буде відібрано біологічні зразки та призначення молекулярно-генетичної експертизи.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходи в з того, що позивач реалізувала своє право на оскарження процесуальних рішень слідчого, про, що свідчать досліджені ухвали слідчого судді, що цілком вказує на відновлення її законних інтересів.

Також судом враховано, що об`єктивні причини не призначення слідчим молекулярно-генетичної експертизи та відповідно тривалого досудового розслідування, а саме не можливість відібрання у ОСОБА_6 біологічних зразків у зв`язку із перебуванням її за межами кордонів України.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог щодо спричинення позивачці моральної шкоди, останньою суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконними дій посадових осіб ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області в рамках кримінального провадження та відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.