Справа № 307/1221/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «Добруник» на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року у складі судді Гримута В.І., про залишення без розгляду позову фермерського господарства «Добруник» до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Тячівської РДА та його скасування, скасування договору дарування, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,-

встановив :

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року позовну заяву фермерського господарства «Добруник» до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Тячівської РДА та його скасування, скасування договору дарування, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень - залишено без розгляду з підстав п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі фермерське господарство «Добруник» просить скасувати дану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивач повідомив суд про те, що виконати ухвалу суду від 13 березня 2023 року не має можливості, так як 07 березня 2000 року правоохоронні органи по кримінальній справі № 4309900 вилучили всі бухгалтерські документи, в тому числі і технічні документи, які вимагає суд.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 березня 2023 року задоволено клопотання представника відповідачки та витребувано від фермерського господарства «Добруник» проєкт відведення земельної ділянки загальною площею 48.8 га із земель запасу Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК 016 № 00022 виданого Углянською сільською радою 27.12.1993 р., документи, які підтверджують відведення в натурі (на місцевості всіх 6 (шести) земельних ділянок, вказаних у державному акті на право постійного користування землею серії ЗК 016 № 00022 від 27.12.1993 р., з каталогом координат на всі 6 (шість) земельних ділянок.

19 квітня 2023 року на виконання вказаної ухвали суду голова ФГ «Добруник» надіслав суду заяву в якій повідомив, що 07 березня 2000 року правоохоронні органи по кримінальній справі № 4309900 вилучили всі бухгалтерські документи, в тому числі і технічні документи, які вимагає суд. Документи не повернуті, однак другий примірник знаходиться у земельній службі. До заяви додав копію акту про вилучення всіх бухгалтерських документів на 7 аркушах.

У зв`язку з наданою представником позивача інформацією, 20 квітня 2023 року суд постановив ухвалу про витребування вищезазначених документів від Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Згідно відповіді наданої начальником Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області проєкт відведення земельної ділянки загальною площею 48.8 га із земель запасу Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та документи, що підтверджують відведення шести земельних ділянок, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЗК 016 № 00022, у відділі відсутній.

30.05.2023 року, 21.06.2023 року судом першої інстанції направлено рекомендований лист позивачу ФГ «Добруник», в якому зазначено, що у наданій представником позивача копії протоколу обшуку та вилучення всіх бухгалтерських документів відсутні відомості про вилучення від ФГ «Добруник» документів, які підтверджують відведення в натурі земельних ділянок, вказаних у державному акті на право постійного користування землею серії ЗК 016 № 00022 від 27.12.1993 року та проінформовано, що у разі, не подання позивачем витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року позовну заяву фермерського господарства «Добруник» до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Тячівської РДА та його скасування, скасування договору дарування, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень - залишено без розгляду з підстав п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись за захистом своїх прав до суду позивач повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку з положеннями ч.ч.7-10 ст. 84 ЦПК України, а залишення позову без розгляду можливе лише у випадку неподання позивачем витребуваних доказів без поважних причин, тобто коли позивач володіє певними доказами, які необхідні для повного і всебічного з`ясування обставин справи, але свідомо ухиляється від надання їх суду. В іншому випадку суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, зобов`язаний розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які надані учасниками справи.

Також положення ч. 10 ст. 84 ЦПК містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів. Залишення позову без розгляду є лише одним з них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц, у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 560/904/15-ц та в постанові від 05.02.2020 року у справі №761/17393/19).

Враховуючи, що в даному випадку 19 квітня 2023 року голова ФГ «Добруник» надіслав суду заяву, в якій повідомив, що виконати ухвалу суду від 13 березня 2023 року не має можливості, оскільки 07 березня 2000 року правоохоронні органи по кримінальній справі № 4309900 вилучили всі бухгалтерські документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали про залишення позовної заяви без розгляду не обґрунтував неможливості розгляду справи по суті без дослідження витребуваних судом у позивача доказів.

У разі наявності розбіжностей та суперечностей у наданих позивачем доказах, суду належало оцінити такі докази в сукупності та надати їм оцінку щодо достовірності.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про залишення позову фермерського господарства «Добруник» без розгляду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 379 ЦПК України і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Добруник» задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року скасувати.

Справу за позовом фермерського господарства «Добруник» до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Тячівської РДА та його скасування, скасування договору дарування, скасування державної реєстрації прав та їх обтяженьпозову фермерського господарства «Добруник» до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження Тячівської РДА та його скасування, скасування договору дарування, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 01 березня 2024 року.

Головуючий :

Судді: