ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/739/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/123/24 Категорія: 304090000 Кваша І.М.,
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 вересня 2022 року між сторонами укладено кредитний договір № , на підставі якого відповідачу видано кредит в сумі 109250,08 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором протягом тривалого строку належним чином не виконував. Заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2023 року склала 124180,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 102452,75 грн.; заборгованість за відсотками - 09,07 грн.; заборгованість за комісією - 21718,88 грн.

Позивачем відповідачу надіслано письмову вимогу (повідомлення), однак заборгованість так і не була погашена.

Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 124180,70 грн. та судові витрати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ПУМБ" заборгованість за договором № від 26 вересня 2022 року у розмірі 124180,7 грн., а також судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а всього 125391,90 грн.

Інші 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. повернуто Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" з державного бюджету (платіжна інструкція № 62 від 15.01.2024 року, АТ "ПУМБ").

Судове рішення мотивовано тим, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, суму коштів у повній мірі не повернула та ухиляється від її сплати, востаннє надала кошти на погашення заборгованості 26.12.2022 р., загалом фактичне погашення кредиту становить 6797,33 грн.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 19-20) станом на 01.12.2023 р. вона становить 124180,7 грн. та складається з наступного: 102452,75 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 9,07 грн. - заборгованість процентами; 21718,88 грн. - заборгованість за комісією.

На підставі викладеного суд вважав, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 124180,7 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 50 % сплаченого ними судового збору 1211,20 грн. Інші 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. повернуто позивачу з державного бюджету.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить його скасувати та направити матеріали справи для перегляду іншим судом.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що сплата кредитної заборгованості нею була здійснена на суму 50 000,00 грн., а не 6000,00 грн.

Крім того, стягуючи судовий збір з відповідача судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» вказувало, що банк, звертаючись до суду з позовом, на підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості відповідача надав всі необхідні письмові докази. В свою чергу, відповідач не надає жодних доказів на спростування існуючої заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі №2-879/13 суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростовує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до позивача з заявою № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 9-10). Відповідно до положень даної заяви, підписанням цієї заяви клієнт підтвердила отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив надати їй споживчий кредит на загальні цілі RS GP on GP рефінансування online (48). Цільове призначення: а) погашення заборгованості, б) сплата разової комісії банку. Сума 109250,08, строк: 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,4%. Розмір процентної ставки: 0,01% річних. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання споживчого кредиту: банківський переказ.

Також заява містить графік платежів: дата платежу - до 26 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 26.09.2022р. по 26.09.2026р., усього 48 міс. Чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період (грн.) 3806,01 щомісяця та 3805,7 (останній платіж), усього 182688,17. Також передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1529,5 грн. щомісяця, усього 73416 грн.

Згідно з положеннями розділу «Підтвердження та запевнення» даної заяви, клієнт підтвердила, зокрема, що ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, … до підписання заяви отримала у письмовій формі інформацію згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання цієї заяви їй надано ДБКО (як публічну частину договору) за посиланням: ДКБО, а також шляхом розміщення на сайті банку, зокрема у розділі «Звернення та безпека» за закладкою «Документи».

Представником позивача додано до позову паспорт споживчого кредиту з зазначенням істотних умов договору кредиту (а.с. 11).

Відповідно до платіжної інструкції № ТR.60520680.78486.25578 від 26 вересня 2022 року, АТ «ПУМБ» перерахував ОСОБА_1 109250,08 грн. на банківський рахунок як надання кредитних надання коштів за договором № від 26.09.2022 року за позикою ОСОБА_1 .

Відповідно до копії письмової вимоги (повідомлення) № КНО-44.2.2/145 від 01.12.2023 року позивач звернувся до відповідача з вказаною вимогою про повернення кредитних коштів за кредитним договором від 26.09.2022 року, вказавши про наявність заборгованості, яка станом на 01.12.2023 року становить 124180,70 грн. (а.с. 23).

Відповідно наданої виписки/особовий рахунок (а.с. 21-22) ОСОБА_1 з 26.09.2022 року по 01.12.2023 року 26.09.2022 відбулось надання коштів на картковий рахунок у сумі 109250,08 грн. У подальшому відбувалась автоматична рекласифікація стандартної заборгованості за основним боргом в прострочену, договірне списання коштів на погашення кредитного договору, автоматичне погашення строкової заборгованості, договірне списання коштів на погашення заборгованості та надходження грошових коштів для погашення заборгованості.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, стверджуючи в апеляційній скарзі на сплату нею боргу на суму 50000,00 грн. жодних доказів на підтвердження вказаних доводів до суду не надала (квитанцій, чеків, у т.ч. роздруківок з інтернет-банкінгу).

Крім того, в прохальній частині відповідач просила суд витребувати з банку письмові відомості про всі сплати ОСОБА_1 по кредитному договору.

У той же час, в матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку з 26.09.2022 року по 01.12.2023 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором, що є належними та достатніми доказами у даній категорії справ.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи (а. с. 21-22), може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Отже, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням чи користувався відповідач кредитними коштами, якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачем кредитних коштів суму отриманого ним кредиту.

Дослідивши надані банком докази, колегія суддів вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками є таким, що відповідає дійсним обставинам справи.

Водночас щодо нарахування боргу по комісії, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Колегією суддів встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 1,4 % (пункт 5 заяви №).

Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1529,50 грн. щомісяця.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 21718,88 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, посилаючись на тяжкі обставини, які спонукали її на укладення кредитного договору, у той же час даний договір не оспорювала, а тому зважаючи на загальні норми цивільного законодавства, які регламентують, що зобов`язання має виконуватись належним чином, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення вимог банку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, а тому звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене, судовий збір сплачений АТ «ПУМБ» підлягає компенсації останньому у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог (82,5%) за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" за договором № від 26 вересня 2022 року у розмірі 102461,82 грн., з яких 102 452,75 грн. заборгованість за кредитом; 9,07 грн. заборгованість за процентами.

Компенсувати Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" за рахунок державного бюджету України, у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 1998,70 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді