Справа №: 343/147/24
Провадження №: 2/343/170/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2024 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/147/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Стислий виклад позиції сторін:
ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частити усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.
Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою 22.12.2005 зареєстрували шлюб. За час спільного сімейного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Більше двох років він з дружиною не проживає разом, не підтримує сімейних відносин та не веде спільне господарство, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Син ОСОБА_4 проживає з ним у нормальних та комфортних умовах. Він забезпечує сина всім необхідним, дбає про його здоров`я, виховання та утримання. Натомість відповідачка не приймає жодної участі в утриманні дитини, не цікавиться його вихованням. Оскільки вона перебуває за кордоном, де отримує достатній заробіток, тому вважає, що вона повинна і може надавати матеріальну допомогу сину.
Позивач ОСОБА_1 та його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. у судове засідання не з`явилися, остання подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі її довірителя. Позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо заочного розгляду справи не заперечила (а.с. 26).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень як за місцем її останньої реєстрації, так і за останнім відомим місцем її проживання, які отримані, про що свідчать розписки про отримання поштових відправлень (а.с. 17, 18). Про розгляд справи її також було повідомлено шляхом опублікування виклику до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 25). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань суду не подавала.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
05 березня 2024 року представниця позивача - адвокатка Кобилинець Т.В. подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її довірителя. Щодо заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідачка відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи.
Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 05.03.2024 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 25.06.2008, сторони зареєстрували шлюб 22.12.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 239 (а.с. 7).
У батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27.06.2008 (а.с. 5), який досяг віку, з якого має право самостійно визначати, з ким з батьків бажає проживати.
Згідно із актом обстеження від 29.12.2023, ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 , але фактично проживає у АДРЕСА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_3 (а.с. 6). В судовому засіданні 22.02.2024 позивач повідомив, що на даний час його місце реєстрації та проживання співпадає - АДРЕСА_2 , натомість відповідачка знята з реєстрації за вказаною адресою.
Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина, який проживає разом з татом.
Оцінка суду:
враховуючи позицію сторони позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що їхній спільний син ОСОБА_3 проживає разом з ним. Відповідачка проживає окремо, участь в утриманні дитини не приймає, тому він просить стягувати з неї аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідачки, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, відсутність інших документально підтверджених утриманців у відповідачки, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Розподіл судових витрат:
беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідачки на користь держави.
На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141 ЦПК України, та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 19 січня 2024 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич