РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2024 Справа №607/22904/23 Провадження №2/607/541/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

прокурора Рісної І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Вербіцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (далі за текстом НСЗУ), Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі за текстом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.10.2022 ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження, внесене 21.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580, закрито. Указана ухвала суду 03.11.2022 набрала законної сили.

Також цією ухвалою суду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 21.04.2022 близько 10 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався в межах виїзду із ринку «Київський», що на вул. 15 Квітня у м. Тернополі, в напрямку вул. 15 Квітня.

Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021 із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У цей час біля правого відносно напрямку руху автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , краю зазначеного вище виїзду стояв пішохід ОСОБА_2 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_2 , який стоїть попереду, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода ОСОБА_2 і тим самим уникнути наїзду на останнього, а вчинив переїзд переднім правим колесом автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , через праву ногу ОСОБА_2 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої нижньої кінцівки у вигляді переломів на межі середньої і нижньої третини діафізу (тіла) великогомілкової і нижньої третини діафізу малогомілкової кісток, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, 1995).

Таким чином дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху та вказана невідповідність перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпілий ОСОБА_2 з 21.04.2022 до 06.05.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 26400,64 грн. При цьому кошти у сумі 24900,64 грн сплачені за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державного бюджету), а кошти у сумі 1500 грн за рахунок коштів Тернопільської міської ради (міського бюджету).

Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська міська рада.

Також згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0607-Е122-Р000, укладеним між КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та НСЗУ, фінансування КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у 2022 році здійснювалося НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій.

Проте з дати надіслання кримінального провадження № 0000580 до суду з обвинувальним актом до дня подання цього позову уповноважені органи не вжили жодних заходів щодо захисту інтересів держави. Саме бездіяльність НСЗУ та Тернопільської міської ради як органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до державного та міського бюджетів, свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави та територіальної громади (великого числа громадян), що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Таке звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання наповнення бюджету коштами, які в подальшому спрямовуються на фінансування закладу охорони здоров`я.

За таких підстав прокурор просить: 1) стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 24900,64 грн; 2) стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 1500 грн.

22.11.2023 позовна заява залишена без руху та прокурору наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 30.11.2023 прокурор усунув недоліки позовної заяви.

01.12.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 11.01.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

11.01.2024 судове засідання відкладене на 05.02.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.

03.02.2024 відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Вербіцька М.В., через систему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_2 усі витрати, пов`язані з його лікуванням, компенсував майбутні витрати на реабілітацію та відшкодував завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду. Указане підтверджується розпискою, власноруч написаною потерпілим ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що довідка на підтвердження ціни позову, що видана КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», яке є третьою особою на стороні позивача та зацікавлене у прийнятті рішення у даній справі, не є належним доказом на підтвердження розміру витрат на лікування потерпілого. Крім цього, до позовної заяви не долучена медична картка хворого, з якої можна було б з`ясувати перелік використаних матеріалів та засобів медичного призначення. За таких підстав відповідач вважає, що прокурор не довів розмір витрат на лікування потерпілого та розподіл цих витрат між різними бюджетами.

05.02.2024 судове засідання відкладене на 26.02.2024 з підстав неотримання прокурором відзиву.

08.02.2024 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор зазначила, що відповідач не сплатив кошти на лікування потерпілого ОСОБА_2 , а відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому не звільняє винну у вчиненні кримінального правопорушення особу від відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. При цьому прокурор звертає увагу, що медична карта стаціонарного хворого містить дані, які є лікарською таємницею, а тому КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не має права надавати медичну карту стаціонарного хворого без згоди особи або без згоди її законного представника. При цьому факт перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_2 відповідачем не заперечується. Також прокурор вважає, що вартість витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого, підтверджується довідкою КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 1584 від 25.10.2023.

У судовому засіданні 26.02.2024 прокурор Тернопільської окружної прокуратури Рісна І.В. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просила позов задовольнити повністю.

У судове засідання 26.02.2024 представник позивача Національної сервісної служби здоров`я України, належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки.

У судове засідання 26.02.2024 представник позивача Тернопільської міської ради належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив позов задовольнити повністю.

У судове засідання 26.02.2024 представник третьої особи КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання пояснень третьої особи КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не скористалось.

У судовому засіданні 26.02.2024 відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вербіцька М.В. позов не визнали з підстав, викладених у відзиві, та просили у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.10.2022 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 21.04.2022 близько 10 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався в межах виїзду із ринку «Київський», що на вул. 15 Квітня у м. Тернополі, в напрямку вул. 15 Квітня.

Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021 із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У цей час біля правого відносно напрямку руху автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , краю зазначеного вище виїзду стояв пішохід ОСОБА_2 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_2 , який стоїть попереду, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода ОСОБА_2 і тим самим уникнути наїзду на останнього, а вчинив переїзд переднім правим колесом автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Vito 111 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , через праву ногу ОСОБА_2 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої нижньої кінцівки у вигляді переломів на межі середньої і нижньої третини діафізу (тіла) великогомілкової і нижньої третини діафізу малогомілкової кісток, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, 1995).

Таким чином дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху та вказана невідповідність перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 .

Указаною ухвалою від 26.10.2022 ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження, внесене 21.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580, закрито. Указана ухвала суду 03.11.2022 набрала законної сили.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Так, на запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-1085ВИХ-23 від 23.10.2023 адміністрація КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» повідомила, що потерпілий ОСОБА_2 з 21.04.2022 до 06.05.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 26400,64 грн. При цьому кошти у сумі 24900,64 грн сплачені за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державного бюджету), а кошти у сумі 1500 грн за рахунок коштів Тернопільської міської ради (міського бюджету) (а.с. 27).

Разом з тим на запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-11033ВИХ-23 від 26.10.2023 Тернопільська міська рада повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 . Указані обставини підтверджуються відповіддю Тернопільської міської ради № 9889-23 від 01.11.2023 (а.с. 32).

Також на запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-11034ВИХ-23 від 26.10.2023 Національна служба здоров`я України повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 . Указані обставини підтверджуються відповіддю Національної служби здоров`я України № 10364-23 від 15.11.2023 (а.с. 38-40).

Також з листів Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-11752ВИХ-23 та № 50-86-11751ВИХ-23 від 15.11.2023 вбачається, що прокуратура зверталась до Тернопільської міської ради та до Національної служби здоров`я України з повідомленнями про те, що прокуратурою будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом подачі позовної заяви до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , на загальну суму 26400,64 грн (а.с. 66, 70).

При цьому з зазначених вище відповідей Тернопільської міської ради та Національної служби здоров`я України також вбачається, що останні не заперечували щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Національної служби здоров`я України про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 .

Викладені обставини свідчать про наявність у керівника Тернопільської окружної прокуратури права на вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як визначено в ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я».

У п. 2 Порядку зазначається, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Крім цього, методологія та порядок обліку фактичних витрат закладів охорони здоров`я у зв`язку з наданням послуг з медичного обслуговування, які враховуються під час розрахунку єдиних тарифів та коригувальних коефіцієнтів на медичні послуги, визначені Методикою розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування, затвердженою постановою КМУ № 1075 від 27.12.2017.

Ця Методика спрямована на забезпечення стандартизації та уніфікації підходів до обліку витрат у закладах охорони здоров`я та встановлення базових принципів універсальної національної системи розрахунку вартості послуг з медичного обслуговування, фінансування яких забезпечується за рахунок бюджетних коштів.

Згідно з формулою розрахунку середньої вартості ліжко-дня у клінічному відділенні така вартість визначається шляхом ділення загальної вартості клінічного відділення після виконання покрокового розподілу витрат на загальну кількість ліжко-днів у клінічному відділенні.

Так, вказаною вище ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.10.2022 встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 18-19).

З повідомлення КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 1584 від 25.10.2023 вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні даного медичного закладу з 21.04.2022 до 06.05.2022 (11 ліжко-днів). Вартість затрат на його лікування та перебування становить 14914,70 (25125 грн за 15 ліжко-днів + 1275,64 грн за медикаменти = 26400,64 грн) (а.с. 27).

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що сума витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, є необґрунтованою. Так, прокурор надав суду вказану вище довідку-розрахунок, яка складена відповідно до положень Порядку та Методики. На противагу цьому відповідач не надав жодних інших розрахунків, які б спростовували зазначений прокурором розмір витрат та свідчили б про необґрунтованість наданої прокурором довідки. Докази, з яких можливо встановити неналежність чи недопустимість указаної довідки, суду не надані.

Так само відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що останній звертався до КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» з метою отримання інформації та повного розрахунку витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, а також що у надані такої інформації відповідачу відмовлено. Клопотань про витребування доказів відповідач суду також не подавав.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Так само суд вважає неспроможними доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач відшкодував потерпілому усі витрати на лікування.

Так, ч. 1 ст. 1195 ЦК України визначає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Натомість підстави та порядок відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, саме закладу охорони здоров`я регулюються положеннями ст. 1206 ЦК України.

Системний аналіз зазначених вище положень дає підстави дійти висновку, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, унаслідок якого завдана шкода здоров`ю потерпілого, зобов`язана відшкодувати таку шкоду як потерпілому, так і закладу охорони здоров`я, у якому здійснювалось лікування потерпілого.

За таких підстав суд доходить висновку, що прокурор довів належними та достатніми доказами, що КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» понесло витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 , у розмірі 26400,64 грн та такі витрати відповідачем не відшкодовані, а відповідач зазначені обставини належними та достатніми доказами не спростував.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є комунальним підприємством, засновником якого є Тернопільська міська рада (а.с. 52-56).

Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради № 7/39/131 від 25.10.2019, визначено, що підприємство є підприємством, що надає медичні послуги. Засновником і власником є Тернопільська міська рада. Підзвітне підприємство також Тернопільській міській раді (а.с. 21-23).

Крім цього, фінансування КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у 2022 році здійснювалося НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0607-Е122-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні (а.с. 57-64).

Відтак, приймаючи до уваги, що між протиправними діями відповідача та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, а надані суду докази доводять вартість витрат на лікування потерпілого, суд вважає, що прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 24900,64 грн та на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 1500 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом Тернопільська обласна прокуратура сплатила судовий збір у сумі 2684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2114 від 27.11.2023 (а.с. 86). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Тернопільської обласної прокуратури.

Керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (рахунок UA0019751, , отримувач ГУК у Терн.обл./тг м.Терноп./24060300, банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження», витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 ) кошти, витрачені на стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 24900 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот) гривень 64 копійки.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Тернопільської міської ради (отримувач коштів ГУК у Тернопільській області/тг м. Тернопіль/24060300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача казначейство України (ел.адм.подат.), р/р UA0019751, код класифікації доходів до бюджету 24060300 «Інші надходження», призначення платежу відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілих внаслідок злочину) кошти, витрачені на стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Тернопільської обласної прокуратури судовий збір у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Рісна Ірина Володимирівна, місцезнаходження: бульвар Шевченка, буд. 7, м. Тернопіль.

Позивач: Національна служба здоров`я України, місцезнаходження: проспект С.Бандери, буд. 19, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42032422.

Позивач: Тернопільська міська рада, місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 5, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34334305.

Третя особа: комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», місцезнаходження: вул. Шпитальна, буд. 2, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02001297.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Вербіцька Мар`яна Василівна, місцезнаходження: вул. І.Виговського, буд. 26, офіс 16, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 01.03.2024.