ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Харків

справа № 641/2499/23

провадження № 22-ц/818/821/2

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особи: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2023 року у складі судді Маньковської О.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання від 03.03.2006 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується даними копії актового запису про смерть № 332 від 06.07.2023 виданого третьим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2023 року провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання закрито, у зв`язку із смертю позивача.

Ухвала мотивована тим, що за правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої нстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя ОСОБА_1 , то факт смерті відчужувана до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах. Тому відповідно до ст. 55 ЦПК України суд повинен був залучити до участі у справі № 641/2499/23 в якості правонаступника позивача її спадкоємця - ОСОБА_8 . Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 25.12 2013 у цивільній справі №6- 142ЦС13 та постановах Верховного Суду від 12.04. 2018 у цивільній справі №759/14846/15-4 та від 15.05.2019 у цивільній справі №306/2548/14-4.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Кесян К.С., зареєстрований у реєстрі за № 7-479 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер та після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , відповідачі по справі.

Адвокатом Цимбалюком С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подана позовна заява, про розірвання договору довічного утримання. В позовній заяві представник позивача просить розірвати договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 7-478, укладений між позивачкою та ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, а його спадкоємці за законом, якими є відповідачі, обов`язків за договором довічного утримання не виконують.

Відповідно актового запису про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_1 померла ( а.с.47).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у справі зупиняється у такому випадку до залучення до участі у справі правонаступника (пункті 1 частини першої статті 253 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 вказано, що «суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належить до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи в суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами».

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України якою визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Вважаємо, що процесуальна норма, а саме ч. 1 ст. 55 ЦПК України, є імперативною, яка покладає на суд обов`язок залучення до участі у справі правонаступника відповідної сторони, та має виконуватись без відповідних дій правонаступника.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до висновків Верховного Суду в ухвалах від 08.07.2020 у справі №490/4649/18, від 21.03.2018 у справі №755/1226/17-4, від 15.06.2021 у справі №755/14034/20 правовідносини сторін у справі про розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво.

Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання, пред`явлено за життя ОСОБА_1 факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів доходить висновку, що судом не правильно застосовані норми права та невірно визначено, що цей спір не допускає правонаступництва, що є підставою для закриття провадження.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2023 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П Пилипчук