справа № 619/2540/17
провадження № 6/619/41/24
УХВАЛА

іменем України

04 березня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

стягувач: ОСОБА_1 ;

боржник: ОСОБА_2 ;

державний виконавець: Ларко Костянтин Анатолійович.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

29 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив визнати виконавчий документ, а саме, виконавчий лист № 619/2540/17 від 25.01.2019, виданий Дергачівським районним судом Харківської області таким, що не підлягає виконанню. Також просив на час розгляду даного процесуального питання зупинити виконавче провадження ВП № 58325375, що знаходиться на виконанні у державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ Ларка К.А. В обґрунтування заяви посилався на те, що 15 грудня 2023 року під час виконання трудових обов`язків на ДП «Харківський автомобільний завод» йому стало відомо про стягнення з нього заборгованості у сумі 129 567,31 грн на користь стягувача. Стягнення відбувається на підставі Виконавчого провадження № 58325375, відкритого державним виконавцем Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ Ларком К.А. Зазначає, що у супровідному листі до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 58325375 від 15.11.23 зазначено, що виконавчі дії по вказаному провадженню здійснюються на підставі виконавчого листа № 619/2540/17 від 25.01.2019. Отже, відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій державним виконавцем здійснюється, на його думку, з недотриманням норм процесуального права, передусім ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки прийняття до провадження виконавчого листа відбулось посадовою особою після спливу строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, встановлених вищевказане нормою. Вказує, що обставини справи та наявні матеріали свідчать про помилкове видання судом виконавчого документу для пред`явлення до виконання після спливу строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Разом з цим, обов`язок боржника по виконанню вказаного виконавчого документу вважає припиненим з приводу пропуску стягувачем строків для його пред`явлення до примусового виконання.

У письмових поясненнях на заяву державний виконавець Ларко К.А. просить відмовити у повному обсязі ОСОБА_2 у задоволенні заяви з підстав її необґрунтованості. Зазначає, що у Харківському ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ на примусовому виконанні у державного виконавця Ларка К.А. перебуває виконавче провадження № 58325375, згідно з судовим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області № 619/2540/17, виданого 25.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП на лікування в сумі 59 768,04 грн, на посилене харчування в сумі 1500,00 грн, на витрати правничої допомоги в сумі 3500,00 грн, а всього 64768,04 грн. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП, в сумі 60 000,00 грн. Загальна сума боргу складає 124 768,04 грн. 25.01.2019 до міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУ у Харківській області звернулась із заявою ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) із оригіналом цього виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області № 619/2540/17 від 12.09.2018 (набрання законної сили 04.12.2018). Зазначений виконавчий документ відповідач вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04.12.2021. На підставі зазначеної норми, у відповідної посадової особи державної виконавчої служби були всі наявні законні підстави виносити постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2019. Щодо постанови про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.11.2023 прийнятою державним виконавцем Ларком К.А. у межах примусового виконання рішення у відповідності до вимог Закону. Ураховуючи той факт, що стягувач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) пред`явила зазначений виконавчий лист до примусового виконання у межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (04.12.2021) з дотриманням законних вимог та процесуальних строків, вважає, що зазначений виконавчий лист та прийняті постанови у межах виконавчого провадження № 58325375 державних виконавців мають всі наявні законні підстави для примусового виконання рішення.

У судове засідання державний виконавець Ларко К.А. не з`явився, у поданій заяві просив проводити судове засідання без його участі.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі. Вимоги заяви підтримує у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, у поданій заяві просить заяву розглядати без її участі. Заперечує проти її задоволення.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як передбачено частинами першою, другою статті18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Судом установлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року у справі № 619/2540/17, провадження № 2/619/112/18, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на лікування в сумі 59768,04 грн, на посилене харчування в сумі 1500,00 грн, на витрати правничої допомоги в сумі 3500,00 грн, а всього 64 768,04 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 6000,00 грн.

Рішення набрало законної сили 04 грудня 2018 року.

25 січня 2019 року за вказаним судовим рішенням був виданий виконавчий лист.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04.12.2021.

12 лютого 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУ МЮ Манжаком Б.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58325375 з примусового виконання виконавчого листа № 619/2540/17 виданого 25.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Матеріали скарги свідчать про те, що виконавчий лист № 619/2540/17, виданий 25.01.2019, пред`явлено на примусове виконання 12.09.2019 до Міжрайонного ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ.

Отже, судом установлено, що виконавчий документ пред`явлено до виконання без пропуску встановленого законом строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За змістом частини другої статті 432 ЦПК України виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий документ, зокрема виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, також, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий документ ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Отже, закон не передбачає можливості визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (визнання мирової угоди), або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу.

Разом з тим, за наявності рішення суду з обов`язком боржника щодо виплати боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, боржником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано зазначене рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України, а посилання на сплив строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання не є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене суд не вбачає жодних законних підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа № 619/2540/17 від 25.01.2019, виданого судом на підставі рішення, яке набрало законної сили і яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», враховуючи той факт, що на даний час таке рішення не змінено та не скасовано.

При цьому, виконавчий лист не було видано помилково, не підтверджено, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 258-261, 351-354, 435 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок