Справа №296/5648/22
УХВАЛА

12.02.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Опанасюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання

приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни,

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

боржника ОСОБА_1

у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець Волкова Є.О. звернулась до суду поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон фізичну особу боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Волкової Є.О. знаходиться виконавче провадження ВП №72131655 з примусового виконання виконавчого листа №296/5648/22, виданого 27.06.2023 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 28.04.2020 в сумі 35000,00 доларів США, 3% річних в сумі 1389,45 доларів США, а всього 36389,45 доларів США (що станом на дату відкриття виконавчого провадження - 28.06.2023, згідно з офіційним курсу НБУ (36,5686 грн) становить 1 330 711,24 грн) та судового збору в розмірі 12218,92 грн.

Виконавче провадження ВП №72131655 відкрито постановою приватного виконавця від 28.06.2023, яку рекомендованим листом направлено боржнику за вих. №38506. 10.07.2023 боржник ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження особисто. Також, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 28.06.2023 винесено постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення.

10.07.2023 приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, яка за вихідним №40509 була надіслана боржнику за двома адресами.

20.09.2023 приватним виконавцем була надіслана вимога до боржника на дві адреси за вихідним №55829, відповідно до змісту якої виконавець вимагала подати декларацію про доходи. Вимога щодо надання декларації, яка мала бути подана протягом 5 днів після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, виконана не була.

09.10.2023 та 16.11.2023 боржнику надсилалися вимоги з`явитися до офісу та подати декларацію про доходи до 30.09.2023, та надати письмові пояснення та пропозиції щодо повернення боргу стягувачу, однак вимоги боржником проігноровані.

Також приватний виконавець вказує, що боржник сповіщений про відкрите виконавче провадження через застосунки «Дія» та «Приват24».

На переконання приватного виконавця, зазначені факти свідчать про те, що боржник був обізнаний щодо відкритого виконавчого провадження, але останній не бажав вчиняти будь-яких дій для виконання рішення суду.

Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача, не виявлено. Боржник офіційно не працює, пенсію не отримує.

Таким чином, за доводами подання, боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Приватний виконавець посилається на те, що викликами боржника повідомлено про наслідки неявки, зокрема направлення подання до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Боржник суму боргу не погасив, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання не вчинив, що, на переконання приватного виконавця, вказує на ухилення від виконання рішення суду.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України, Державна прикордонна служба України надала відповідь від 26.01.2024 про те, що боржник регулярно перетинає державний кордон України.

Приватний виконавець зауважує, що рішення суду не виконане, а боржник ухиляється від його виконання, вільно виїжджає за межі України, та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явилась, у поданні просить судове засідання проводити без її участі.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд доходить наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни перебуває виконавче провадження ВП №72131655 з примусового виконання виконавчого листа №296/5648/22, виданого 27.06.2023 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 28.04.2020 в сумі 35000,00 доларів США, 3% річних в сумі 1389,45 доларів США, а всього 36389,45 доларів США (що станом на дату відкриття виконавчого провадження - 28.06.2023, згідно з офіційним курсу НБУ (36,5686 грн) становить 1 330 711,24 грн) та судового збору в розмірі 12218,92 грн.

У ході виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 28.06.2023; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржник від 10.07.2023; постанову про арешт коштів боржника від 10.07.2023, а також вживалися заходи щодо встановлення майнового стану боржника.

10.07.2023 боржник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №72131655, що підтверджується копією його заяви від 10.07.2023 з відміткою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.п.2, 5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Положеннями ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання свого зобов`язання.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи - боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

Як застосування такого заходу до фізичної особи - боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Втручання у право фізичної особи - боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст. 441 ЦПК України та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника - фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У поданні приватний виконавець посилається, зокрема, на те, що 20.09.2023, 09.10.2023 та 16.11.2023 божнику надсилалися вимоги з`явитися до приватного виконавця, подати декларацію та письмові пояснення, які ОСОБА_1 були проігноровані.

На підтвердження зазначеного до подання долучено копію вимоги від 20.09.2023. Копії вимог від 09.10.2023 та 16.11.2023 до подання не додано.

Відправлення вищевказаних вимог приватний виконавець підтверджує списком згрупованих відправлень №09.10, з якого вбачається, що ОСОБА_1 направлялася поштова кореспонденція за двома адресами.

Разом з тим, зі змісту списку згрупованих відправлень №09.10 не вбачається за можливе встановити, яка саме поштова кореспонденція направлялася на адресу боржника, та коли таке відправлення було здійснене. Доказів, які б достовірно підтверджували направлення боржнику вимог приватного виконавця, до подання не долучено.

Таким чином, приватний виконавець не довів належними доказами, що боржник ОСОБА_1 викликався до приватного виконавця, однак такі виклики були проігноровані.

Також приватний виконавець посилається на те, що за даними Державної прикордонної служби України від 26.01.2024 боржник ОСОБА_1 регулярно перетинає державний кордон України.

Згідно з листом Державної прикордонної служби України від 26.01.2024, у період з 03.07.2023 по 17.11.2023 ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України та виїжджав з країни на нетривалий час.

Разом з тим, приватним виконавцем не надано доказів, що виїзд за межі держави здійснювався боржником саме з метою ухилення від виконання рішення суду.

Суд вважає, що надані приватним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні в розумінні ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, надані копії документів виконавчого провадження не містять належних доказів про ухилення боржника від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що боржник ухиляється від явки до приватного виконавця на його вимогу, не надає пояснень за фактом невиконання рішення або законних вимог виконавця чи в інший спосіб порушує вимоги законодавства про виконавче провадження.

«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином, суд приходить висновку, що заявником до подання не було долучено жодних належних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №72131655 ухиляється від виконання судового рішення, сам факт не виконання в добровільному порядку рішення суду не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в його виконанні.

За таких обставин, суд приходить висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржникаОСОБА_1 , з огляду на надані суду письмові докази, є необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 81, 258, 260, 261, 268, 354, 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржникаОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова