Провадження № 2/641/288/2024 Справа № 641/1956/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення з неї відповідачів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі дублікату №Д-318 від 17.02.2022 року Договору № Н1-669 купівлі-продажу від 27 червня 1996 року, складеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Квартира складається з 3-з кімнат загальною площею 58,6 кв. метрів, житловою площею 44,8 кв. м, що вбачається з договору купівлі-продажу.

Також зазначив, що спірна квартира деякий час належала відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року по справі № 641/6670/19 зазначений договір визнаний недійсним, застосовані наслідки визнання недійсності договору.

Однак, відповідачі продовжують проживати у спірній квартирі, де знаходяться речі та документи позивача, що порушує його права та інтереси.

Позивач та його представник неодноразово не з`являлися в судове засідання, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином, та надавали заяви про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу і їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таку поведінку позивача та його представника суд розцінює як зловживання своїми правами і не виконуванням своїх процесуальних обов`язків, та спробою затягування судового розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 наполягав на розгляді справи за відсутності позивача та його представника, та вказав, що поведінка позивача та його представника свідчить про затягування судового розгляду та є неприпустимою.

Разом з тим, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, та зазначив, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року по справі № 641/6670/19 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 15 травня 2002 року приватним нотаріусом ХМНО Дорогій Валентиною Анатоліївною, за реєстровим номером № 1369, скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, та відмовлено у позовних вимогах про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, постанова набрала законної сили. Таким чином, ОСОБА_3 є законним власником спірної квартири, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до дублікату №Д-318 від 17.02.2022 року Договору № Н1-669 купівлі-продажу від 27 червня 1996 року, складеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2022 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 17.02.2022 року (а.с. 9).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 23.03.2023 року вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , відсутні зареєстровані особи (а.с. 12).

Відповідно до договору купівлі-продажу № 1369 від 15.05.2002 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 15 травня 2002 року приватним нотаріусом ХМНО Дорогій Валентиною Анатоліївною, за реєстровим номером № 1369 (а.с. 10-11).

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року рішення Комітернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року скасоване, та ухвалено нове, яким відмовлено у позовних вимогах про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Постанова набрала законної сили 12 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2023 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_3 01.11.2023 року на підставі постанови Харківського апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позивач втратив право власності на спірну квартиру на підставі постанови Харківського апеляційного суду, відповідач ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а також наявність у відповідача непорушного права власності, наданого Конституцією України, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відповідачів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись 150 ЖК України, ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,141,259,263267 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_6 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: М. В. Богдан