САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Провадження №2/726/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

15.11.2023 до Садгірського районного суду м. Чернівці, за підсудністю з Шевченківського районного суду м. Чернівці, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого діє представник Кожухівський Я.І., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 886343557 в розмірі 22 698, 92 грн (з них: 7 800,00 грн сума заборгованості по основному боргу, 14 898,92 грн сума заборгованості по відсоткам) та заборгованість за кредитним договором № 04171-12/2021 в розмірі 10 700,00 грн (з них: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 700,00 грн сума заборгованості за відсотками).

У позові зазначає, що 12.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 886343557.

Також вказує, що 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, а 31.12.2020 Додатковою угодою № 26, викладено текст Договору у новій редакції, долучено реєстр боржників.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 20102022 за яким передано право вимоги, долучено реєстр прав вимоги.

Зазначає, що відповідач згідно з умовами кредитного договору зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити відсотки, передбачені договором, однак не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені Договором, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 06.03.2023, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій.

Позивач зазначає, що 05 грудня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04171-12/2021, згідно з яким Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

21.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, тобто набуло право грошової вимоги до відповідача.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 21.09.2022, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд задовольнити позов та стягнути заборгованість за кредитними договорами. Також ставить питання про стягнення із відповідача судових витрат у справі.

Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Першочергово вказаний вище позов подано до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Своєю ухвалою від 30 жовтня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С. направив справу за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Згідно з відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана позовна заява 15.11.2023 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 16.11.2023 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з викликом сторін, судове засідання призначено на 05.12.2023. В подальшому судові засідання у справі відкладалися з метою належного повідомлення сторін та надання можливості скористатися правом на подачу відзиву чи укладення мирової угоди, а також залучення представника для захисту інтересів відповідача та ознайомлення останнього із матеріалами справи.

26.02.2024 отримано клопотання позивача про долучення доказів.

Також судом отримано 29.02.2023 письмові пояснення на позовну заяву від представника відповідача у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та витяг з Умов і правил розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався із ними. Вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом також вважає безпідставними. Просить врахувати, що самі по собі розрахунки заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів не можуть підтверджувати наявну заборгованість та не є первинними бухгалтерськими документами. Звертає увагу і на те, що про зміну відсоткової ставки кредитодавець повинен заздалегідь письмово повідомити позичальника, а без такого повідомлення зміни відсоткової ставки є недійсними.

Представник відповідача, вважає, що отримане клопотання про долучення доказів подано із порушенням строку, передбаченого ч.1 ст. 81 ЦПК України.

У судове засідання, представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У позові та клопотанні, представник позивача просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, а у випадку неявки відповідача, ухвалити заочне рішення у справі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Клим В.А. скерувала заяву у якій просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності відповідача. Просила відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та долучені до неї докази, надавши їм оцінку, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 12.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 886343557 (кредитний договір) за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі ліміту на суму 7 800, 00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов вказаних у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (а.с.8-11).

Долучено Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до цього Договору, у якому вказані основні умови кредитування, порядок повернення кредиту, процентні ставки (а.с.7-8).

28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактором) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнтом) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, а згідно з Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди щодо нової редакції договору Факторингу.

На підставі зазначеного клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язуються їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.

Тобто, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги, зокрема до відповідача, згідно з долученим додатково реєстром прав вимоги № 173 від 15.02.2022

20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором) та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» (клієнтом) та укладено Договір факторингу № 20102022 за яким передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 4.1 цього Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу№ 20102022, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактор, набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 886343557 в сумі 22 698,92 грн, з яких:

- 7 800,00 грн - сума заборгованості по основному боргу;

- 14 898,92 грн - сума заборгованості по відсоткам.

Також до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 886343557 від 12.12.2021 за період з 06.03.2023 по 31.08.2023, який підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій. Натомість боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам, а тому станом на 31.08.2023 непогашена відповідачем заборгованість складає - 22 698,92 грн.

Крім того, судом встановлено і те, що 05 грудня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04171-12/2021, згідно з яким Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. У п. 2 Кредитного договору передбачено обчислення строку кредитування та нарахування процентів за Договором.

Також у Договорі зазначено (п.1.6), що невід`ємною його частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

До матеріалів справи долучено Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 04171-12/2021.

21.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі.

Суду також надано копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 21 вересня 2022 року.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.09.2022 до Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 (відповідача) в сумі 10 700,00 грн, з яких.

- 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 6 700 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 04171-12/2021 від 05.12.2021, визначену за період з 21.09.2022 по 31.08.2023, який підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій. Натомість боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам, а тому станом на 31.08.2023 непогашена відповідачем заборгованість складає - 10 700,00 грн.

Також суду надані копії документів на підтвердження повноважень позивача та його представника.

26.02.2024 судом отримано клопотання позивача про долучення доказів, що були отримані позивачем від первісних кредиторів на електронний запит позивача.

Так долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 886343557 від 12.12.2021, згідно з яким 12.12.2021 видано кредит у розмірі 7 800 грн. та загальний розмір заборгованості станом на 06.03.2023 складає:

- 7 800,00 грн - сума заборгованості по основному боргу;

- 14 898,92 грн - сума заборгованості по відсоткам.

Додано копію платіжного доручення від 12.12.2021 про перерахунок ПАТ «КБ «Глобус» коштів у розмірі 7 800 грн. на рахунок ОСОБА_1 , призначення: переказ коштів згідно договору № 886343557 від 12.12.2021, безготівкове зарахування на карту.

Також долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № 04171-12/2021 від 05.12.2021 згідно з яким станом на 20.09.2022 заборгованість складається з:

- 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 6 700 грн. - сума заборгованості за відсотками;

Додано інформаційну довідку ТОВ «ФК «Інвеструм» № 04171-12/2021 від 05.12.2021, згідно з якою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15.09.2020. Відповідно до цього договору перераховано кошти на платіжну карту клієнта 05.12.2021 на суму 4000 грн.

Тим самим позивач підтверджує факт зарахування кредитних коштів на карту ОСОБА_1 .

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитними договорами № 886343557 від 12.12.2021 та № 04171-12/2021 від 05.12.2021.

Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами, а доказів визнання недійсним вказаних вище договорів факторингу суду не надано та не заперечено правомірність укладення таких договорів.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №°6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, при укладенні спірних кредитних договорів сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Таким чином укладені між сторонами договори є обов`язковим до виконання.

Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав з товариствами з обмеженою відповідальність «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», вказані вище кредитні договори.

Більше того такі договори підписані електронним підписом ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про електрону комерцію», а такий підпис підтверджує факт ознайомлення із змістом договору та його умовами.

Приймаючи умови Кредитного договору, клієнт підтверджує що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, а враховуючи факт підписання договору відповідач акцептував запропоновані йому умови, тобто погодився із ними.

Позивач, до початку судового розгляду у справі, долучив докази на підтвердження факту перерахування коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 886343557 від 12.12.2021 у розмірі 7 800 грн 12.12.2021 та за кредитним договором № 04171-12/2021 від 05.12.2021 у сумі 4 000 грн 05.12.2021, що були отримані на запит позивача від первісних кредиторів (оскільки такі документи не перебували у власності позивача).

Натомість відповідачем не надано суду першої інстанції допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитами у встановленому договорами порядку та в строки. Доказів сплати заборгованості як первісному кредитору, так і позивачу відповідач не надав.

Що стосується суми заборгованості, а саме нарахування відсотків за кредитними договорами та проведеними розрахунками заборгованості, суд виходить із наступного.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Крім того, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати проценти. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Аналіз наведених положень в їх сукупності дає суду підстави для висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача отриманого і не сплаченого тіла позики (кредиту) і відсотків, проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, встановлений у договорі.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

За умовами вказаних кредитних договорів сторони встановили строк кредитування 30 днів по кожному договору.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як убачається з Договору кредитної лінії № 886343557 від 12.12.2021, визначено розмір кредиту (кредитної ліміту) у сумі 7800 грн (п.1.1.Договору) та вказано строк повернення кредиту до 11.01.2022 (п.1.3 Договору). Також у п. 1.7 Договору зазначено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 11.01.2022. Крім того у п. 1.9.1 зазначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, виключно за період строку, визначеного і п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 748,25 % річних, що становить 2,05 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

Даних про продовження строку надання кредитної лінії не долучено.

Відповідно до долученого розрахунку заборгованості за кредитним договором №886343557 від 12.12.2021 за період з 12.12.2021 по 06.03.2023 сума заборгованості по відсоткам складає: 14 898,92 грн.

З урахуванням викладеного, нарахування процентів за цим договором після 11.01.2022 є неправомірним.

Як убачається з Договору про надання фінансового кредиту № 04171-12/2021 від 05.12.2021, визначено розмір фінансового кредиту 4 000 грн (п.1.1.Договору) та вказано строк повернення кредиту 30 днів, тобто до 03.01.2022 (п.1.2 Договору). Також у п. 1.3 Договору зазначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу (у випадку не повернення кредиту у 30 денний термін).

Даних на підтвердження пролонгації кредиту не долучено.

Відповідно до долученого розрахунку заборгованості за кредитним договором №04171-12/2021 від 05.12.2021 за період з 05.12.2021 по 20.09.2022 заборгованість складає: 6 700 грн.

.З урахуванням викладеного, нарахування процентів за цим договором після 03.01.2022 є неправомірним.

Враховуючи викладене, оцінивши надані докази в судовому засіданні та зважаючи на те, що відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитними договорами, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, а саме:

-за кредитним договором № 886343557 від 12.12.2021 підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7 800 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 4 797 грн. (7 800 грн х 2,05% х 30 днів), в загальному 12 597 грн;

-за кредитним договором № 886343557 від 12.12.2021 підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4 000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 1 500 грн. (4 000 грн х 1,25% х 30 днів) в загальному 5 500 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

Згідно з положень статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 684 гривні 00 копійок, що підтверджено долученою платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 26.09.2023.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 54,19 % (18097*100/33398), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1454,46 грн (2 684 х 54,19 %).

Інших доказів на підтвердження понесених витрат не надано.

На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за задресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за кредитним договором № 886343557 в розмірі 12 597 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за задресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за кредитним договором № 04171-12/2021 в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за задресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, на рахунок IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 454 (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) гривні 46 копійок.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев