Справа № 442/966/24
Провадження № 2/442/473/2024
УХВАЛА

іменем України

21 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 442/966/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

встановив:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності.

У позовних вимогах просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., укладений 02.08.2023 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в.

Після пред`явлення позову 19.03.2024 позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що нею подано позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., укладеного 02.08.2023 р. - недійсним.

Ухвалою від 21.02.2024 року Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було відкрито провадження у справі.

26.09.2018 було укладено шлюб між ОСОБА_4 (після укладення шлюбу - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.09.2018 року, актовий запис № 170.

26.02.2019 ОСОБА_6 змінив ім`я на ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1). 15.03.2019 року ОСОБА_5 змінила ім`я на ОСОБА_1 (далі - Позивач).

У шлюбі у подружжя народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі 04.07.2022 р. за спільні кошти подружжям було придбано автомобіль MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 . Придбаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Нещодавно ОСОБА_1 стало відомо, що 02.08.2023 р. ОСОБА_2 продав автомобіль MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 (далі -Відповідач-2). Цей правочин виходить за межі дрібного побутового, згоди на продаж автомобіля, який перебував у спільній власності подружжя, позивачка не надавала, кошти від продажу автомобіля не отримувала. Позивачка вважає, що договір було укладено з метою ухилення від поділу автомобіля, який є спільною власністю подружжя.

З кінця липня 2023 року відповідач-1 почав конфліктувати з позивачем, застосовував неодноразово психічне, фізичне насильство (про що є відповідні постанови Львівського апеляційного суду у справі № 457/1272/23, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП).

Наприкінці липня 2023 року відповідач-1 без відома позивача забрав вказаний автомобіль та у категоричній формі заявив, що переоформить цей автомобіль без відома позивача, щоб у такий спосіб позбавити позивача права власності на автомобіль. Позивач категорично заперечував щодо продажу спірного автомобіля. Такі обставини змусили позивача звернутись до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним.

2 серпня 2023 року відповідач-1 без згоди позивача розпорядився цінним майном (уклав договір купівлі-продажу із відповідачем-2), а саме догоровартісним майном подружжя - автомобілем марки MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., ринкова вартість якого становить 19 500 $ США (при цьому договір укладено за суттєво нижчою ціною аніж ринкова). Відчуження спірного автомобіля підтверджується витягом з ЄДРМВС.

Незаконне відчуження транспортного засобу відбулося з метою позбавити позивача прав на вказаний автомобіль, здійснено всупереч сім`ї.

З відповіді РСЦ ГСУ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, на адвокатський запит, сторона позивача отримала копію договору купівлі- продажу транспортного засобу 4642/2023/3969476, згідно з яким, 02.08.2023 року ОСОБА_2 передав автомобіль Mercedes-Benz GL 350, з номерним знаком НОМЕР_1 у власність ОСОБА_3 . Ціна такого договору становить 295 000,00 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) гривень.

У зв`язку із поданням даного позову про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання за ОСОБА_1 права власності частину автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., враховуючи що очікуваним правовим наслідком для позивача є отримання саме машини, а не компенсації половини її вартості, а будь-якого іншого транспортного засобу для перевезення дітей, що стали жертвами домашнього насильства від батька - позивач не має, то першочерговим бажанням для позивача є збереження цілісності та безпеки спірного автомобіля.

Оскільки автомобіль є рухомою річчю (джерелом підвищеної небезпеки), що залежно від строку експлуатації та амортизації зазнає фізичного зносу, а встановити місцезнаходження, стиль та тривалість експлуатації позивач, в силу необхідності гарантування безпеки своїм дітям, не може, то є необхідність накласти арешт на даний автомобіль задля збереження його цілісності та фактичної функціональності.

За наведеного вбачається, що існують реальні загрози: що такий автомобіль буде повторно проданим, з метою ще більшого ускладнення для позивача отримати такий автомобіль для перевезення своїх дітей; суттєвий фізичний знос, який унеможливить використання автомобіля за його цільовим призначенням та внаслідок якого істотно знеціниться вартість такого автомобіля.

Саме тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника (позивача), за захистом яких він звернеться у строки, визначені ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так із змісту заяви вбачається, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір, предметом якого є визнання недійсним договіру купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., укладений 02.08.2023 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Проаналізувавши зміст заяви, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом майбутнього спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 доведено, що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 р.в.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, а строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.03.2024.

Суддя Нагірна О.Б.