РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/7195/23

провадження у справі № 2/0285/525/24

22 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………….......Літвин О. О.,

секретаря…………………………....Клечковської М. М.,

з участю:

представника позивача..................... ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції

за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 ,

поданого адвокатом Лабик Русланом Романовичем,

до Приватного Акціонерного Товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом у листопаді 2023 року було подано позов, в якому він просив стягнути зі страхової компанії шкоду, заподіяну внаслідок смерті батька неповнолітньої ОСОБА_3 , на користь позивача, а саме: 209450 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, та 62835 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що у лютому 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом автомобіль Renault Magnum), у складі з напівпричіпом Krone SD під керуванням водія ОСОБА_4 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , батька неповнолітньої дівчинки, від чого він загинув на місці події.

Посилається на те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи та відсутності рішення по кримінальній справі. У потерпілого на день його смерті на утриманні перебувала неповнолітня донька.

Оскільки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля Renault Magnum, була застрахована у Приватному Акціонерному Товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі за текстом Страхова), вважає, що з відповідача підлягає стягненню, відповідно до ст.1200 ЦК, ст.27 п.27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), шкода у зв`язку із втратою дитиною годувальника, в особі батька, в розмірі 209450 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача до суду не прибув, у своєму відзиві просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що страхова компанія не оскаржує право позивача на отримання страхового відшкодування у загальному розмірі 209450 грн, однак позицію позивача про строки виплати такого відшкодування, вказані в позовній заяві, вважають хибною, оскільки страховиком, станом на 15.12.2023 вже було виплачено страхове відшкодування у розмірі 73700 грн та прийнято рішення про виплату решти суми страхового відшкодування щомісячними платежами по 3350 грн. Права позивача на отримання страхового відшкодування зі сторони відповідача не порушено, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В частині стягнення правової допомоги на суму 62835 грн вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки у позивача не було крайньої необхідності звертатись до суду, відповідач не відмовлявся від виконання своїх зобов`язань по страховому полісу, а лише здійснює виплату страхового відшкодування у відповідності до затвердженого графіку.

Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 24.02.2023 в на 252 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с Пищів Звягельського району Житомирської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль Renault Magnum у складі з напівпричіпом Krone SD, під керуванням водія ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м Рівне, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився на проїзній частині. Внаслідок ДТП пішохід загинув на місці події.

По даному факту 25.02.2023 слідчим відділом Звягельського районного відділу поліції в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000256 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Склад останнього встановлений не був, а тому провадження у справі 23.05.2023 було закрито.

Загиблий ОСОБА_5 був батьком неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої він згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/891/16-ц був зобов`язаний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця.

На момент пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля Renault Magnum, була застрахована у Страховій відповідно до Закону згідно полісу №ЕР/210290153.

Правовідносини між сторонами виникли щодо відшкодування шкоди, заподіяної при експлуатації джерела підвищеної небезпеки та страхування цивільної відповідальності власника такого джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон. Метою здійснення такого страхування (ст.3 Закону) є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

За змістом ст.ст.9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на ст.1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років.

Частиною 1 ст.1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України.

Так, Страхова 15.12.2023 виплатила доньці загиблого ОСОБА_7 суму відшкодування в розмірі 73700 грн, яка складається з 40200 грн моральної шкоди і 33500 грн страхового відшкодування по втраті годувальника, та продовжила здійснювати виплати відповідно до затвердженого графіку, а саме сплатила по 3350 грн в січні, лютому та березні 2024 року.

Тлумачення положень ст.ст.1200, 1202 ЦК України дають підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями п.36.2 ст.36 Закону передбачено, що страховик у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі ст.ст.1200, 1202 ЦК України положення п.27.2 ст.27 та п.36.2 ст.36 Закону щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, п.27.5 ст.27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Тобто, вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок страховика відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Разом з тим, відповідно до ст.1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у ст.1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Зазначене узгоджується із правовими висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.12.2022 у справі 304/936/19.

Трактування представником позивача висновків, викладених у постанові ВС від 11.01.2023 у справі №161/8706/21, згідно яких зі страхової компанії підлягає стягненню уся сума розміру страхового відшкодування на користь малолітнього утриманця загиблого, суд вважає хибними, оскільки для ухвалення судом такого рішення позивач має довести обставини, які мають істотне значення для виплати відшкодування саме одноразовим платежем, чого у даній справі ні позивачкою, ні її представником зроблено не було.

Судом було встановлено, що відповідач справно здійснює позивачці виплати страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, відповідно до складеного графіка страхових виплат, яким визначено розмір щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Міністерства праці та соціальної політики ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника у розмірі 2100 грн щомісячно. Отже, загальні виплати по втраті годувальника сукупно складають 5450 грн щомісячно, що перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений на 2024 рік.

Резюмуючи викладене, у даній справі не встановлено будь-якого порушення прав дитини, зокрема майнових, і стороною позивача не доведено підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а тому в задоволенні позову та, відповідно, відшкодуванні понесених судових витрат у вигляді правової допомоги, слід відмовити.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Дата виготовлення повного тексту рішення 02.05.2024.

Головуюча суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин