ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.04.2012 між сторонами було підписано заяву б/н з метою отримання банківських послуг.

Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 20.02.2023 року заборгованість за кредитним становить 38910,23 грн , яка складається із заборгованості за тілом кредита в сумі 34 192,93грн, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4717,30грн .

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 13.04.2012 б/н у сумі 38910,23 гривень та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за Договором № б/н від 13.04.2012 року станом на 20.02.2023 року у загальному розмірі 35 060 грн. 87 коп., де заборгованість за тілом кредиту 34 192 грн. 93 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 13.05.2021 року по 28.05.2021 року у розмірі 867 грн. 94 коп.

В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 3 849 грн. 36 коп. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 195 грн. 63 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Рішення суду в частині вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 20.02.2023 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 38 910 грн. 23 коп., де заборгованість за тілом кредиту 34 192 грн. 93 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом 4 717 грн. 30 коп.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 867 грн. 94 коп. за період з 13.05.2021 року по 28.05.2021 року, у зв`язку із невиконанням зобов`язань, а в задоволені іншої частини вимог щодо стягнення решти заборгованості за відсотками відмовлено з огляду на необґрунтованість таких вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2021 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н.

Відповідно до інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту від 13.05.2021 року, яка була підписана ОСОБА_1 та діяла з 13.05.2021 року по 28.05.2021 року, зазначено, розмір відсотків за прострочене виконання зобов`язання складає 84 % річних.

Оскільки зі спливом строку, який був зазначений у інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту від 13.05.2021 року, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, а доказів додатково укладеної угоди стороною позивача судові надано не було, то після 28.05.2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором, укладеним 13.05.2021 року між банком і ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 867 грн. 94 коп. за період з 13.05.2021 року по 28.05.2021 року у зв`язку із невиконанням Відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а в задоволені іншої частини вимог щодо стягнення решти заборгованості за відсотками слід відмовити з огляду на необґрунтованість таких вимог.

Таким чином, відмовляючи в частині вимог щодо стягнення решти заборгованості за відсотками, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 рокув оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: