Справа № 216/6886/21
Провадження № 2/216/549/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Головащенко Д.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Попкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2021 року представник акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником ПАТ «Акцент-Банк».

07 січня 2016 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з Умовами, Правилами та Тарифами, які викладені на банківському сайті https.//a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у зв`язку з чим станом на 24.09.2021 виникла заборгованість в розмірі 36491,60 грн, яка складається з наступного: 27725,02 грн заборгованість за кредитом, 8766,58 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом, 0,00 грн штраф.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, чим порушує права та інтереси позивача, а тому позивач просив суд задовольнити позов.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 частково задоволено позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , стягнено заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 725,02 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 скасовано заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривий Розі Дніпропетровської області від 22.11.2022, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Крім обставин викладених у позові також зазначив, що держатель зобов`язаний не повідомляти паролі іншим особам, нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням постійного пароля, вживати усіх можливих заходів для запобігання втрати картки/ПІН-коду/постійного паролю. Відповідач своєчасно не повідомила банк про втрату кредитної картки, або інформації, що надає доступ до неї, а факт звернення до правоохоронних органів, та порушення кримінального провадження не підтверджує наявності факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення.

Відповідач позов не визнала, пояснила, що у 2016 році оформила кредитну картку у ПАТ «Акцент-Банк», однак заборгованості з користування кредитними коштами немає, може допустити, що коштами могла скористатися інша особами, оскільки 13.12.2020 у відповідача крім іншого майна, було викрадено банківську карту АТ «Акцент-Банк», після чого 21.01.2021 було відкрито кримінальне провадження № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вчасно не повідомила позивача про крадіжку картки через шоковий стан після вказаних подій. Відповідач вважає, що не отримувала від позивача кошти та відповідно немає перед ним заборгованості.

Представник відповідача Попков О.О. просив суд відмовити позивачу в позові з підстав зазначених відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07.01.2016 між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банк» (а.с.8).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та правила» та витяг тарифів користування кредитною краткою «Універсальна» (а.с.9-14).

В порушення умов кредитного договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого заборгованість останньої станом на 24.09.2021 становить 36491,60 грн, яка складається з наступного: 27725,02 грн заборгованість за кредитом, 8766,58 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом, 0,00 грн штраф, що підтверджується розрахунком (а.с.6-7).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з цим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по відсотках за користування кредитом, які визначені в Витязі з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та тарифах користування кредитною карткою «Універсальна», які підписані відповідачем не були. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 07.01.2016, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

12.01.2021 сектором дізнання Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000019 за заявою ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. В ході досудового слідства було встановлено, що невстановлена особа знаходячись по вул. Петра Калнишевського в м. Кривому Розі скористалася тимчасовою відсутністю уваги зі сторони власниці майна, шляхом вільного доступу таємно викрала майно, серед іншого, банківську карту АТ «Акцент-Банк», що підтверджено довідкою сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Пеклун Р., та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000019 від 12.01.2021.

В ході розгляду справи судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість за кредитом у період до 12.01.2021, тобто крадіжки банківської карти, остання несе відповідальність за нерозголошення відомостей щодо номерів своїх карток та ПІН-коду до карток, та як встановлено судом не своєчасно повідомила позивача про втрату банківської карти, та відповідно не звільняється від зобов`язань за кредитним договором.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та наявність права на їх захист через суд шляхом зобов`язання виконати божником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно заявлених позовних вимог та наданого розрахунку розмір заборгованості за кредитом складає 27725,02 грн, та підлягає стягненню в примусовому порядку з відповідача.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2021 рік, складала 2270 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1724,66 грн (27725,02 х 2270 : 36491,60 = 1724,66).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1048, 1049 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.01.2016, станом на 24 вересня 2021 року, в розмірі 27 725,02 грн (двадцять сім тисяч сімсот двадцять п`ять гривень дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 1724,66 грн (тисяча сімсот двадцять чотири гривні шістдесят шість копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 05 березня 2024 року.

Суддя Ю.В.Онопченко