Справа № 638/6586/23
Провадження № 2/638/1259/24
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни до Ізюмської міської ради, треті особи: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни до Ізюмської міської ради, треті особи: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому просила суд встановити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в помер ОСОБА_3 двоюрідний брат позивача, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що не могла своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою для отримання спадщини, оскільки Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 станом до 11.09.2022 Ізюмська міська територіально громада перебувала під окупацією Російської Федерації. На момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Ізюм перебувало під окупацією Російської Федерації, був відсутній телефонний зв`язок, перекриті будь-які транспортні сполучення. Про смерть ОСОБА_3 позивач дізналась після звільнення м. Ізюм, але свідоцтво про смерть було неможливо оформити, оскільки журнали реєстрації померлих під час окупації в поліклініці були вилучено слідчим. Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , на підставі якого видається свідоцтво про смерть, було отримано позивачем 04 квітня 2023 року.

Окрім того позивач зазначає, що є інвалідом 3-ї групи та на початку 2023 року хворіла та очувала себе знесиленою післяопераційних рецидивів. Також нотаріальний реєстр був закритий у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та позивач мала підстави вважати, що вона може звернутись до нотаріуса після припинення активних воєнних дій.

Лише 04 травня 2023 року позивач звернулась до нотаріуса, яким 04 травня 2023 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачем попущено строк на прийняття спадщини, в зв`язку з чим вона звернутися до суду з позовом в цій справі.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, та роз`яснено їм права.

Ізюмська міська рада отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданих до неї документами 11.07.2023 року, однак відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надала.

На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені, представники сторін надали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20 квітня 2021 року ОСОБА_3 було складено заповіт, згідно з яким останній на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті , і на що за законом буде мати право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізюм Харківської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 12 квітня 2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 09.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема на право власності квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва на право власності на житло, право власності зареєстровано в Ізюмському БТІ Харківської області 29.06.1993 року, запис 74 в книзі 1, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2021, зареєстрованим у реєстрі за №454.

04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліної О.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Однак нотаріус постановою від 24 травня 2023 року відмовила у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини. Нотаріусом було роз`яснено на необхідності звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до матеріалів наданої спадкової справи, а саме копії Домової книги за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 23.05.2022 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала одна особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, станом на 23 травня 2022 відсутні спадкоємці ОСОБА_3 , які були за зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 72354932 від 04.05.2023 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Biдповідно до пункту 3 Пoстaнови KMУ від 28 лютого 2022 року №164«Дeякi питання нотаpіaту в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою КMУ від 06.03.2022 poку №209 та Постaновою KMУ від 19.04.2022 poку №480, встановлено, що на час воєнного станy пepeбiг строку для прийняття спадщини або відмови від неї зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Пocтановою КМУ від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєcтрaцiї в yмoваx воєнного стану» знову було врегульоване питання щодо зупинення строку для прийняття або відмови від прийняття спадщини в умовах воєнного стану. Відповідно до змін, які були внесені до пункту 3 Постанови KMУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її пpийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Згідно із постановою Верховного суду від 25 січня 2023 у справі № 676/47/21зазначено, що законодавець як у статті 1270 ЦКУ, так і в інших нормах ЦКУ, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові КМУ визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 Постанови КМУ суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин в той момент пункт 3 Постанови КМУ передбачав повне зупинення строку для прийняття спадщини чи відмови від її прийняття на період воєнного стану.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів справи встановлено, що інших спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає.

Позивач звернулася до державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліної О.М. для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена навчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Судом встановлено, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 23 листопада 2022 року.

Оцінюючи причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 м. Ізюм включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року.

Тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 23 листопада 2022 року, тобто під час тимчасової окупації Ізюмської міської територіальної громади, що унеможливлювало звернення позивача з відповідною заявою, оскільки органи державної влади та нотаріуси не здійснювали в цей час свої повноваження на тимчасово окупованій території.

Зазначені обставини свідчать про те, що отримати медичну довідку, необхідну для отримання Свідоцтва про смерть, у позивача не було об`єктивної можливості, оскільки лікарня, уповноважена на видачу довідок про смерть, знаходилася на території м. Ізюм.

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що воно видано 12 квітня 2023 року.

Таким чином ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про смерть спадкодавця після закінчення строку для прийняття спадщини. При цьому досліджені в судовому засіданні докази свідчать про неможливість з об`єктивних причин.

При цьому суд враховує, що актовий запис про смерть ОСОБА_3 складено також поза межами строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 12 квітня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18.

За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутність актового запису про смерть та свідоцтва про смерть останньої, були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Надаючи оцінку тій обставині, що позивач після отримання 12 квітня 2023 року Свідоцтва про смерть, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише у травні 2023 року, суд враховує те, що ОСОБА_1 має третю групу інвалідності, у зв`язку з чим потребує лікування.

Таким чином, хоча пропуск строку для прийняття спадщини становить понад 5 місяців, однак у сукупності з іншими обставинами справи вказує, що причин такого пропуску були поважними і не залежали від волі спадкоємця.

Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року.

З урахуванням викладених обставин, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з чим надає додатковий строк для прийняття спадщини після його смерті.

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлює їй додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни до Ізюмської міської ради, треті особи: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстрована: АДРЕСА_3 );

Ізюмська міська рада (площа Центральна, б. 1, м. Ізюм, Харківської області , 64309)

треті особи: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області (вул.Соборна, б. 18, м. Ізюм Харківського району Харківської області)

ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ).

Суддя А.М. Тимченко