Справа №345/862/24
Провадження № 2/345/369/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2024 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги якого мотивує таким. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своїх батьків ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання яких було: АДРЕСА_1 . Спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили заповіти, посвідчені 03.12.2009, які не змінювалися та не відмінялися, згідно яких останні заповілиа позивачу ОСОБА_1 все належне їм майно. Таким чином, після смерті спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість спадкового майна становить 133 350 грн.

В установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, рішенням нотаріуса від 19.01.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на вищевказане спадкове майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду.

Відповідачами по справі є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є братами позивачки та синами спадкодавців, і які у встановлений законом строк не звернулися з заявами про прийняття спадщини за законом.

Позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , таким чином, після смерті своїх батьків прийняла спадщину.

В зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права позивач не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права та просить суд винести рішення яким визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Яцків М.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позивачка постійно проживала разом з батьками, які на її користь залишили заповіти. У зв`язку з вказаним, позов визнає (а.с.42).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали до суду аналогічні заяви, у відповідності до яких просять справу розглянути у їхній відсутн6ості, позов визнають (а.с.44,46).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своїх батьків ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12,14).

Зокрема, спадкодавець ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_6 залишили заповіти, посвідчені 03.12.2009 секретарем Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_7 та який зареєстрований в реєстрі за № 69 та відповідно 70, що підтверджується копією заповітів (а.с. 13,15).

Згідно даних заповітів спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкали та були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , заповіли позивачу ОСОБА_1 все належне їм майно де б воно не було і з чого воно б не складлося.

Факт належності вищезазначеного будинковолодіння спадкодавцю та побудови його в 1966 році, підтверджується довідкою №301 від 09.12.2022, яка видана старостою Завійського старостинського округу (а.с. 16).

Окрім цього, спадкове майно 25.01.2023 року ФОП ОСОБА_8 , код ЄДРПОУ , інвентаризаційна справа № 4332 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 17-20).

Відповідно до довідки від 25.01.2023, яка видана ФОП ОСОБА_8 , код ЄДРПОУ , інвентаризаційна справа № 4332, інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить 133 350 грн. (а.с. 28).

В установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Однак, рішенням приватного нотаріуса від 19.01.2024 № 24/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітами на вищезазначене спадкове майно в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на вищевказане спадкове майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду (а.с. 32).

При цьому, відповідно до довідки №301, яка видана 09.12.2022 старостою Завійського старостинського округу , на момент смерті спадкодавців, позивач ОСОБА_1 дійсно постійно проживала разом зі спадкодавцями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

Таким чином, фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Отже, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був збудований до 05.08.1992 року, то після смерті спадкодавців відкрилася спадщина на даний житловий будинок.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом немає, а відповідачі проти задоволення позову не заперечують та не претендують на спадкове майно, про що подали відповідні заяви до суду, а також не зверталися з заявами про прийняття спадщини за законом на спадкове майно.

Отже, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: