Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6/641/22/2024 Справа № 641/1919/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова: у складі головуючого судді Маньковської О.О., за участю представника заявника адвоката Щоголевої О.А., заявника ОСОБА_1 , секретаря Зюкіної К.А., при розгляді у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: позивач (кредитор) ОСОБА_2 , про визначення порядку та розстрочення виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою заявою про визначення порядку та розстрочення виконання рішення суду. Так, заявник просить розстрочити виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року, яке частково змінене постановою Харківського апеляційного суду від 26.12.2023 року по справі № 641/1919/23 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми інфляційних витрат, 3% річних в розмірі 1398 (одна тисяча триста дев?яносто вісім гривень) грн. 29 коп.; моральної шкоди в розмірі 5000, 00 грн.; суму судового збору в розмірі 1582 (одна тисяча п?ятсот вісімдесят дві) грн. 44 коп., на загальну суму 7980, 73 грн. - на один рік, до 26.12.2024 року рівними частинами, а саме: ???до 30.01.2024 -791, 22 гривні судового збору на користь держави; ???до 29.02.2024 -791, 22 грн.; до 30.03.2024 -640, 00 грн.; до 30.04.2024 -640, 00 грн.; до 30.05.2024 -640, 00 грн.; до 30.06.2024 -640, 00 грн.; ???до 30.07.2024 -640, 00 грн.; ???до 30.08.2024 -640, 00 грн.; ???до 30.09.2024 -640, 00 грн.; ????до 30.10.2024 -640, 00 грн.; ????до 30.11.2024 -640, 00 грн.; ????до 26.12.2024 - 638, 29 грн.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Щоголева О.А. підтримала заяву про надання розстрочки виконання рішення, пояснила, що заявник знаходиться в скрутному матеріальному становище, є пенсіонером, інвалідом 3 групи, переніс операційне втручання та потребує ще однієї операції. Крім того, заявником була сплачена сума судового збору за рішенням суду. Оскільки на цей час сума судового збору сплачена заявником, просила розстрочити суму з 30.03.2024 до 26.12.2024 рівними частинами, без врахування суми судового збору, про розстрочення якої просив заявник в січні та лютому.

В судовому засіданні заявник зауважив, що не має змоги за матеріальним станом сплатити суму заборгованості. Зазначив, що з моменту прийняття рішення Комінтернівським судом м. Харкова 27.09.2023 року не сплачував суму заборгованості за рішенням суду, оскільки відсутні реквізити для оплати, за номером телефону із позивачем (кредитором) не зв`язувався, оскільки ним була подана суду заява про розстрочення виконання рішення. Також, заявник пояснив, що в нього є дружина та повнолітня донька, яка проживає окремо разом із своєю сім`єю.

Позивач (кредитор) ОСОБА_2 до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду заяви, до суду подав клопотання про розгляд заяви за його відсутності, заперечував щодо розстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідачем (заявником) протягом 22 років не виплачувалась сума боргу, у зв`язку із чим позивач був змушений зазнавати певних незручностей й зараз відповідач ухиляється від сплати суми, стягнутої за рішенням суду.

Керуючись положеннями ч.2 ст.435 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності інших учасників справи.

Заслухавши заявника, представника заявника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором позики, відповідно до умов якого відповідачу було надано в борг суму у розмірі 1000 США. У зв`язку із чим, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу за розпискою. 07 липня 2004 року рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 2- 129/04 з стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 5600 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних, пені та стягнення моральної шкоди задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних витрат, 3% річних за період з 28.02.2020 року по 28.02.2023 року в розмірі 4256 (чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 63 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Під час судового розгляду встановлено, що остаточно сума боргу сплачена 28.02.2023 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.12.2023 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року було змінено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму інфляційних витрат, 3% річних за період в розмірі 1398 (одна тисяча триста дев`яносто вісім гривень) грн. 29 коп.; моральної шкоди в розмірі 5000 грн., на користь держави суму судового збору в розмірі 1582 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві) грн. 44 коп.

Відповідно до квитанції № 14, ОСОБА_1 14.02.2024 року сплатив суму судового збору у розмірі 1582,00 грн.

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що фінансової можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час не має, просить суд врахувати те, що він є пенсіонером, інвалідом 3 групи, переніс операційне втручання та потребує ще однієї операції, у зв`язку з чим, просить суд про надання розстрочки виконання рішення суду на один рік, зазначив щодо складу своєї сім`ї: дружина та повнолітня донька.

Як вбачається із довідки від 14.11.2023 р., вих. № 6032, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Слобожанське об`єднане управління ПФУ м. Харкова, отримує пенсію по інвалідності, з листопада 2022 року по жовтень 2023 року в загальному розмірі отримав 25050 грн, що становить 2093 грн. щомісяця.

Разом з тим, за змістом ст.435 ЦПК України, фінансова неспроможність боржника виконати рішення суду про стягнення грошових коштів не має юридичного значення для вирішення питання щодо розстрочки та не є тою обставиною, за наявності якої суд може надати розстрочку у виконанні рішення суду.

Крім того, заявником надано виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 8677, з якої вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз: сечокам`яна хвороба, операція уретероскопія та катетеризація лівого сечоводу 05.12.2023 р., уретероскопія та стентування лівого сечоводу 08.12.2023 р., зазначені лікувальні та трудові рекомендації, зокрема видалення стенту через місяць.

Проте, суду не надано будь-яких відомостей щодо оплати та вартості вже проведеної та рекомендованої операцій.

При розв`язанні заяви, суд бере до уваги, що рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 5600 грн. висено 07 липня 2004 року, виконано відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі лише 28.02.2023р., у зв`язку із чим позивач ОСОБА_2 18.04.2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути суму інфляційних витрат, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 3% річних за період 07.12.2000 року по 28.02.2023 року у сумі 91606,50 грн. та стягнути моральну шкоду.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що запропонований боржником термін розстрочки є занадто великим, оскільки у такому випадку нівелюється суть судового рішення, а більш розумний термін останнім не пропонувався.

Звертаючись з заявою до суду, заявник мотивує її також тим, що він бажає добровільно здійснювати сплату суми заборгованості, проте з моменту винесення рішення не здійснив жодної оплати, крім сплати суми судового збору.

Також, судом враховується, що заявник в судовому засіданні просив витребувати реквізити у позивача для сплати суми заборгованості за рішенням суду, мотивуючи тим, що за номером телефону із позивачем (кредитором) не зв`язувався, оскільки вже подав до суду заяву про розстрочення виконання рішення, проте будь-яких дій щодо добровільної сплати суми заборгованості за рішенням суду не здійснив. Такі вимоги судом оцінюються як такі, що є надуманими та не мають під собою дійсних та обґрунтованих підстав.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви про визначення порядку та розстрочення виконання рішення у суду не має, тому ОСОБА_1 в задоволенні його заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258 -261,353,354,435 ЦПК України, ст. ст. 12, 33 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: позивач (кредитор) ОСОБА_2 , про визначення порядку та розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 19.02.2024 року.

Суддя -О. О. Маньковська