ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Суми

Справа №588/1040/23

Номер провадження 22-ц/816/197/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Кудіна Олександра Михайловича,

відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Борики Олександра Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Борикою Олександром Олександровичем,

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 вересня 2023 року у складі судді Огієнко О.О., ухвалене в м. Тростянець Сумської області, повний текст рішення складено 21 вересня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру ідеальної частки співвласника нерухомого майна у праві спільної часткової власності,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що на даний час він проживає разом із сім`єю по АДРЕСА_1 . Право власності на вказане житло у розмірі 1/4 частки у нього виникло після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником іншої частини будинку була його мати. У даному будинку він проживав усе своє життя. Його старший брат ОСОБА_2 проживає із сім`єю окремо в іншому будинку, який йому залишила мати. Після смерті батька мати пояснила ОСОБА_2 , що в нього є житловий будинок, а тому щоб він не претендував на будинок по АДРЕСА_1 . В подальшому мати склала заповіт на користь позивача. Згодом вона знайшла собі чоловіка, з яким стала проживати у с. Боромля. 25 квітня 2003 року вона склала заповіт на користь відповідача та всім своїм знайомим і родичам пояснювала, що будинок по АДРЕСА_2 переоформила на ОСОБА_2 .

Зазначає, що відповідач фактично не проживав у спірному будинку, не виявляв до нього жодного інтересу і не вкладав у нього кошти, оскільки за домовленістю з батьками цей будинок мав залишитися позивачу. Так як будинок був у занедбаному стані, позивач за згодою матері, протягом усього життя вкладав значні зусилля та кошти у проведення поточних та капітальних ремонтів. Внаслідок проведених будівельних та ремонтних робіт вартість об`єкта нерухомого майна значно збільшилася, тому, на його думку, він як співвласник майна має право на збільшення своєї частки.

Також позивач зазначив, що його мати не мала коштів для проведення ремонту, оскільки в неї була невелика пенсія, а всі кошти йшли на лікування батька. Його батько також не міг приймати участь у проведенні ремонтних та будівельних робіт через хворобу. Мати також була зайнята доглядом за батьком та з 2004 року в будинку не проживала, оскільки переїхала в с. Боромля. У 2014 році мати перенесла інсульт головного мозку і потребувала постійного догляду та в подальшому померла.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визначити за ним ідеальну частку у праві спільної часткової власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , збільшивши її з урахуванням належної йому первинної частки за законом, у розмірі 1/4 та за рахунок проведених ним одноосібно невід`ємних поліпшень до розміру 68/100; визначити за другим співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 ідеальну частку у розмірі 32/100.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 12 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визначено за ОСОБА_1 ідеальну частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з урахуванням первинної частки та невід`ємних поліпшень в розмірі 68/100.

Визначено за ОСОБА_2 ідеальну частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в розмірі 32/100.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат на проведення оціночно-будівельної експертизи у розмірі 4540 грн 00 коп., а також кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 15000 грн 00 коп., а всього разом 19540 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6450 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 через свого представника адвоката Борику О.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити; стягнути з позивача понесені судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом справи.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вважає незаконною протокольну ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 588/1156/21. На його думку існує тісний матеріально-правовий зв`язок між вказаними справами. На даний час рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року у справі № 588/1156/21 набрало законної сили. Той факт, що позивач не погоджуючись з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області, подає на рішення апеляційну скаргу та одночасно в травні 2023 року звертається до цього ж суду з позовом про зміну ідеальних часток в праві спільної часткової власності на той же об`єкт нерухомого майна, а в подальшому просить зупинити апеляційне провадження у зв`язку з тим, що Тростянецьким районним судом Сумської області відкрите провадження в справі № 588/1040/23, на думку скаржника, свідчить про недобросовісне користування позивачем та його представником процесуальними правами.

Наголошує на тому, що судом не було застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України, які регулюють спадкові відносини.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спадкодавець ОСОБА_4 не приймала участі як співвласник майна в капітальних та поточних ремонтах спірного домоволодіння, чи давала згоду на проведення поточних та капітальних ремонтів одноособово ОСОБА_1 .

Місцевий суд не взяв до уваги, що мати проживала постійно в спірному домоволодінні, мала земельні паї, які успадкувала від свого чоловіка, та отримувала орендну плату за землю та пенсію.

Зазначає, що за життя мати надала позивачу довіреність на представництво її інтересів на отримання орендної плати, тому твердження позивача, що він за особисті кошти здійснював ремонти в будинку не відповідають дійсності. Судом не встановлено, які доходи мав позивач для проведення одноособово ремонтів. Не встановлено, чому ОСОБА_1 за життя матері не ставив питання про збільшення своєї частки у спільній частковій власності.

Наголошує на тому, що після смерті матері він прийняв спадщину, і позивачу про це було відомо. У справі відсутні докази того, що позивач звертався до нього за згодою на проведення ремонтних робіт після смерті матері. В свою чергу він згоди не проведення ремонтних робіт не надавав.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів, що спірний об`єкт нерухомого майна збільшив свою ринкову вартість внаслідок ремонтів, проведених позивачем.

На думку скаржника, висновок оціночно-будівельної експертизи за № 152 від 02 травня 2023 року, який був прийнятий судом як доказ, не був належним чином досліджений, та викликає сумніви, оскільки суперечить висновку цього ж експерта по ідентичних питаннях в іншій справі.

Зазначає, що товарні чеки на суму 1286,50 грн, 63 грн, 1607 грн, 150 грн, 416, 300 грн, 500 грн, 416, 6615 грн, додані позивачем до позовної заяви, не можуть бути належними доказами по справі. Вони не містять інформації про оплату позивачем товару та що товар взагалі комусь відпущено. Інші видаткові накладні не містять підпису про отримання товару та про відвантаження товару. Договір підряду від 27 вересня 2011 року № АА-40 не містить інформації про те, яке вікно придбавалось та чи було встановлено саме в спірному будинку. Розписки про позику позивачем коштів не доводять факту того, що він самостійно проводив газ до спірного будинку. Інші видаткові накладні містять інформацію про товар незначної вартості, за допомогою якого проводяться поточні ремонти стін, систем водовідведення та каналізації. З наданих чеків незрозуміло, кому саме вони надавалися. Сторона відповідача ці обставини не визнавала, а тому незрозуміло, яким чином суд прийняв дані докази як допустимі та належні.

Заперечує проти стягнення з нього за правничу допомогу 15 000 грн. Вважає, що вартість послуг адвоката Кудіна О.М. є неспівмірною з фактично наданими послугами. Вказаний адвокат був представником ОСОБА_1 і у справі № 588/1156/21. Позовні заяви у вказаних справах адвокат обґрунтовує одними і тими ж доказами та допитує тих самих свідків, але вже з урахуванням висновків, які містяться в рішенні Тростянецького районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року. В позовах змінено лише прохальну частину. Вказане, на думку відповідача, свідчить про зловживання адвокатом процесуальними правами. Не погоджується з розрахунком розміру витрат на професійну правову допомогу. Крім того, стягнуті суми витрат на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи.

Так як він не погоджується з висновком експерта, тому не згоден з тим, що з нього підлягав стягненню судовий збір в розмірі 6450 грн. Проведене дослідження не відповідає ринковій вартості нерухомості, так як відповідно до довідки отриманої з єдиної бази Фонду державного майна Україна, ринкова вартість даного домоволодіння складає 109432,54 грн.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Кудіна О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги.

Звертає увагу суду на те, що відповідач не може одностайно сформувати свою позицію: чи він не згоден з рішенням в частині визначення частки, чи з дослідженими доказами, їх належністю і допустимістю, чи з розміром стягнутої суми відшкодування за правничу допомогу, чи відповідач проти задоволення позову по суті. Обґрунтування апеляційної скарги зводиться лише до незгоди з висновком судової оціночно-будівельної експертизи, на противагу якій стороною відповідача надається довідка про приблизну вартість об`єкта, який безпосередньо не досліджувався. Крім того, заперечує проти долучення до матеріалів справи копії висновку експертизи з іншої справи та довідки про вартість об`єкта нерухомості.

Просить врахувати, що висновок судової будівельно-технічної експертизи ретельно досліджувався судом першої інстанції, він складений на дату розгляду справи, експерт попереджений за дачу завідомо неправдивого висновку, експертиза виконана за правилами проведення вказаного виду експертизи та методики.

Щодо посилання відповідача на формалізм при оформленні товарних чеків та накладних зазначає, що хоча ці документи і можуть містити незначні недоліки, проте суд їх оцінював у сукупності з іншими доказами, зокрема показання свідків. Такі докази узгоджуються з висновком судової оціночно-будівельної експертизи.

Щодо незгоди сторони відповідача із сумою відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначає, що судом було проаналізовано зміст, належність, допустимість доказів вказаних витрат, враховано складність справи, важливість рішення для сторін, час розгляду, складання процесуальних документів тощо. Сторона відповідача не скористалася своїм правом подати суду письмове клопотання про зменшення чи неспівмірність витрат на правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача та його представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини садиби, яка складається із житлового будинку з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 . Право власності на частку даної садиби позивач набув після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тростянець Сумської області. Власницею інших 3/4 частини вказаної садиби була мати позивача та відповідача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тростянець Сумської області (а.с. 7, 10, 18).

За життя ОСОБА_4 02 грудня 1997 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.11). В подальшому ОСОБА_4 25 квітня 2003 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Отже відповідач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері на усе майно.

З копії спадкової справи, вбачається, що відповідач належним чином прийняв спадщину після смерті матері та має право у порядку спадкування на належну останній частину садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 148-172).

Позивач усе своє життя проживав у спірному житловому будинку та проживає там на даний час разом зі своєю сім`єю.

Спір між сторонами справи, як синами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу права спадкування її майна розглядався судом у справах №№ 588/2253/19; 588/1067/21; 588/1156/21.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року у справі № 588/1156/21, яке набрало законної сили, первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задоволено: визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини житлового будинку «А1» з господарськими, побутовими будівлями та спорудами (прибудови «а», «а1», навіс «а3», літня кухня «В», погріб «п/г», вбиральня «Г», огорожа № 1, 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тростянець Сумської області. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0627 га з кадастровим номером :00:005:0274, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за тією ж адресою в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тростянець Сумської області.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, понесених на невід`ємні поліпшення нерухомого майна, залишено без задоволення (а.с. 104-110).

На підтвердження своїх вимог позивач надав копії розписок про отримання коштів у позику 1988 року та 1997 року, видаткові накладні, товарні чеки, квитанції, договір підряду, фотографії (а.с.19-53, Т. 1).

Згідно висновку експерта № 152 від 02 травня 2023 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 без врахування самочинно збудованих сараю «Б» та тамбуру «а2» на час проведення експертизи складає 645 000 грн. Ринкова вартість домоволодіння без врахування самочинно збудованих сараю «Б» та «а2» внаслідок виконаних поліпшень збільшилася з 271 000 грн (вартість до поліпшень) до 645 000 грн (вартість після поліпшень) на суму 374 000 грн (приріст ринкової вартості) або в 2,38 рази або на 138%. Частка виконаних поліпшень у загальній вартості домоволодіння на даний час складає 57,98%, що в правильних дробах дорівнює 58/100. Вартість поліпшень виконаних в домоволодінні без врахування самочинно збудованих сараю «Б» та тамбуру «а2» складає 374 000 грн. Ідеальна частка співвласника ОСОБА_1 з урахуванням його первинної частки за законом в розмірі , що підтверджена правовстановлюючими документами, та проведених невід`ємних поліпшень одноосібно ОСОБА_1 (100%) у будинковолодінні без врахування самочинно збудованих сараю «Б» та тамбуру «а2» складає 68/100 (а.с. 57-87).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи встановлені обставини того, що позивач за власні кошти та за згодою співвласниці спільного майна здійснив поліпшення спірного домоволодіння, внаслідок чого вартість об`єкта нерухомого майна значно збільшилася і такі поліпшення неможливо відокремити, тому дійшов висновку, що позивач має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності на це майно. З врахуванням висновку оціночно-будівельної експертизи № 152 від 02 травня 2023 року, який суд прийняв як належний та допустимий доказ, вважав законним та справедливим визначити за ОСОБА_1 ідеальну частку в праві спільної часткової власності на спірний об`єкт нерухомого майна, з урахуванням первинної частки та невід`ємних поліпшень в розмірі 68/100, відповідно ідеальна частка ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4 в праві спільної часткової власності має становити 32/100.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Положеннями ст. 119 ЦК УРСР, якою врегульовані спірні правовідносини до 01 січня 2004 року, передбачено, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилався зокрема на те, що ним з 1988 року по 2022 роки за власні кошти та за згодою зі співвласницею спільного майна було здійснено поліпшення житлового будинку з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , внаслідок чого вартість об`єкта нерухомого майна значно збільшилася і такі поліпшення неможливо відокремити, тому вважав, що має право на збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності до 62/100 частин.

В даній справі суд першої інстанції вважав, що обставини того, що позивач за весь час проживання у будинку постійно здійснював за власні кошти та зі згоди матері ремонт будинку та господарських будівель у садибі, та проводив нове будівництво, підтверджується письмовими доказами, зокрема розписками, технічними паспортом на житловий будинок, інвентарною справою, видатковими накладними, товарними чеками, а також світлинами.

Позивач набув право спільної часткової власності у 1997 році, а тому підстави для збільшення його частки у зв`язку зі здійсненими поліпшеннями за період з 1988 до 10 травня 1997 року у відповідності до приписів ст. 119 ЦК УРСР, яка діяла на той час, відсутні.

Як вже зазначалося вище, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року у справі № 588/1156/21 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, понесених на невід`ємні поліпшення нерухомого майна, було залишено без задоволення.

Постановою Сумського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року залишено без змін (а.с. 9-14, Т. 3).

У справі № 588/1156/21 суд дійшов висновку, що письмові докази, висновок експерта, показання допитаних свідків, які суперечать показанням свідка відповідача та не підкріплюються письмовими доказами, не підтверджують поза розумним сумнівом обставини, на які посилається ОСОБА_1 про проведення за життя батьків виключно за свій рахунок і власною працею заявлених ним поліпшень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, договору підряду 2011 року, видатковим накладним, товарним чекам, які датовані 2015-2021 роками, як і поясненням свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вже надав оцінку суд у справі № 588/1156/21.

Самі по собі розписки про отримання коштів у позику, за відсутності інших доказів, не є достатніми доказами того, що саме позивач за власний рахунок здійснював вказані ним поліпшення.

Стосовно висновку експерта № 152 від 02 травня 2023 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи, слід зазначити, що замовник вказаного дослідження був позивач та саме ним у замовленні на проведення оціночно-будівельного дослідження визначався перелік виконаних невід`ємних поліпшень у домоволодінні по АДРЕСА_1 . У висновку експертом зазначено, що не є завданням експерта визначати ким та коли були проведені поліпшення. Отже, вказаний висновок експерта підтверджує наявність поліпшень, їх частку та вартість, проте не підтверджує, що поліпшення здійснювалися саме позивачем.

Надані позивачем фотографії також не свідчать про здійснення саме ним невід`ємних поліпшень.

Крім того, співвласником спірного об`єкту нерухомого майна з 2014 року після смерті матері став відповідач у справі, який заперечує, що він надавав свою згоду на здійснення поліпшення майна.

За встановлених обставин справи колегія вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої вимоги про збільшення його ідеальної частки в праві спільної часткової власності у спірному об`єкті нерухомого майна до 68/100 частин внаслідок здійснення ним власним коштом та за згодою зі співвласницею спільного майна невід`ємних поліпшень.

Отже рішення суду на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2139 грн 46 копійок.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Борикою Олександром Олександровичем, задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2139 гривень 46 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 лютого 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов