Справа № 350/2195/23
Номер провадження 2/350/109/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.,

секретаря судового засідання Маєвської С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У провадження Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

05.02.2024 відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання, у якому просив зупинити провадження у справі №350/2195/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, до його звільнення з військової служби. В обгрунтування заявленої вимоги відповідач ОСОБА_2 зіслався на те, що він на цей час є мобілізованим у Збройні Сили України та проходить військову службу за мобілізацією у відповідній військовій частині, а тому вважає, що з урахуванням п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

У судове засідання сторони не прибули.

Представниця позивачки - адвокат Оліферук Ж.А. подала до суду письмові заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, у якому просила судове засідання 05.03.2024 провести у її відсутності та при вирішенні клопотання взяти до уваги надані письмові заперечення і відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

У заперечені адвокат, окрім іншого, по суті зазначила, що 26.12.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд на 18.01.2024, в якому задоволив клопотання сторони позивача про витребування доказів. Відповідач у справі не скористався своїм правом на відзив, проте після судового засідання, а саме 25.01.2024 подав клопотань про зупинення провадження в справі через проходження ним військової служби. Позивачу клопотання не надсилав. Про те, що ОСОБА_2 , на даний час проходить військову службу сторона позивача сама клопотала підтвердити, оскільки це свідчитиме, про зміну матеріального становища останнього. Перебування на службі відповідає ознакам працевлаштованої особи, отже відповідач отримує систематичний дохід у формі грошового забезпечення військовослужбовця, а тому наявні підстави для заявлення позивачкою позову і зміни способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання дочки, з твердої грошової суми на частку від заробітку. Сторона позивача категорично заперечує проти зупинення провадження у справі, адже це порушує якнайкращі інтереси дитини та не відповідає принципу верховенства права, а також Конституції України, законам України, міжнародним договорам, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Посилаючи на норми статті 10 ЦПК України, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 9 Конституції України та положення ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991, представниця позивачки зазначає про обов?язок батьків або інших осіб, які виховують дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. ( ч.1, ч. 4 ст. 27 Конвенції про права дитини). Нормою ст. 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, оскільки предметом позову є питання утримання дитини, зупинення провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, яке, зважаючи на обставини ведення проти України агресивної війни та запровадження воєнного стану й оголошення мобілізації, може тривати понад розумний строк розгляду цієї справи. А це не забезпечить дотримання найкращих інтересів дитини. Представниця позивачки вважає, що вирішуючи питання про зупинення провадження суд повинен керуватися Конвенцію про права дитини і застосовувати міжнародно-правові акти, які мають вищу юридичну силу за ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, проведення судового засідання проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Проаналізувавши подане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та заперечення представниці позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Також Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2. ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі №456/2541/19.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного клопотання.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрив провадження у справі, з повідомленням їх учасників.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2024 суд задоволив клопотання представниці позивачки - адвоката Оліферук Ж.А. та витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Шевченка, буд.3а, сел.Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області) інформацію станом на 18.01.2024 щодо перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

На виконання вищезазначеної ухвали від 18.01.2024 до суду надійшла довідка №2/4/478 від 25.01.2024, підписана т.в.о. начальника другого відділу Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області, якою підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.03.2022 призваний на військову службу у Збройні Сили України згідно з Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у відповідну військову частину.

Про свою мобілізацію на військову службу до лав Збройних Сил України зазначає і сам відповідач ОСОБА_3 , на підтвердження чого долучив копію Довідки №2331 від 01.11.2022, з якої також вбачається, що він з 07.09.2022 по цей час (26.10.2022) брав безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Вирішуючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_3 з 09.03.2022, тобто фактично із самого початку повномасштабного вторгнення бере участь у виконанні відповідних бойових завдань у складі відповідної військової частини, тому не може брати участь при розгляді справи у суді, про що останній по суті просить у клопотанні про зупинення провадження.

При цьому, суд позбавлений можливості перевірити, чи зміг відповідач реалізувати своє право на професійну правничу допомогу, оскільки відомостей про це у справі немає, а жоден адвокат не залучений до у часті у справі для представлення інтересів відповідача. У зв`язку з цим суд вважає неспроможними доводи представниці позивачки про те, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, оскільки відповідач будучи мобілізованим та проходячи військову службу, в тому числі у зоні бойових дій, позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, у тому числі за допомогою представника.

Разом з тим, суд вважає слушними доводи представниці позивачки про те, що увсіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У зв`язку з цим, вирішуючи питання про можливість зупинення провадження у справі, суд враховує інтереси малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вважає за необхідне звернути увагу, що з відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн. на підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2020 (а.с.5). При цьому, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження невиконання відповідачем зазначеного рішення суду або наявності заборгованості зі сплати аліментів за вказаним судовим рішенням.

Предметом даного спору є вимога про зміну способу стягнення аліментів, тобто суд не вирішує питання про стягнення аліментів вперше, відтак слід дійти обгрунтованого висновку, що відповідач надає відповідне матеріальне утримання, яке визначене законом та на яке має право дитина.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджено факт про перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України та залучення його до виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації, враховуючи, що відповідач заявляє відповідне клопотання про зупинення провадження, при цьому таке зупинення на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України є обов`язком, а не правом суду, зважаючи на те, що інтереси малолітньої дитини сторін на цей час забезпечені, оскільки з відповідача стягуються щомісячно аліменти на її утримання, приходжу до переконання, що клопотання відповідача слід задоволити та зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На переконання суду, зупинення провадження у цій справі на підставі встановлених вище обставин не суперечитиме інтересам малолітньої дитини та відповідати вимогам процесуального закону.

Суд зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

При вирішенні клопотання відповідача про зупинення провадження суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 263 ЦК України, враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №466/5393/22 (провадження №61-7529св23).

Посилання у запереченнях представниці позивачки на те, що провадження у справі не підлягає зупиненню з огляду на предмет спору та інтереси дитини, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на імперативність приписів частини першої статті 251 ЦПК України, а також через те, що суд врахував інтереси малолітньої дитини в розрізі можливості зупинення провадження.

Суд вважає необгрунтованими доводи представниці позивачки про не направлення відповідачем позивачці клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки перелік документів, які відповідно до вимог цивільного процесуального закону слід направляти іншій стороні у справі є вичерпним, та не охоплює всі без винятку документи, в тому числі клопотання про зупинення провадження у справі. За таких обставин відповідач не повинен був направляти позивачці примірник клопотання про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 251-253, 258, 260, 263 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволити.

Зупинити провадження у цивільній справі №350/2195/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів про стягнення аліментів до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Бейко