Дата документу 05.03.2024
Справа № 334/1102/24
Провадження № 2/334/1138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії.

Позов обґрунтований наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в позивача та отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи, яка настала внаслідок загального захворювання, призначену відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 8.04.2015 року.

За документами електронної пенсійної справи в січні 2021 року спеціалістами управління був здійснений перерахунок пенсії згідно працевлаштування ОСОБА_1 , починаючи 1.10.2019 року, помилково обчислену відповідно до статей 27 та 28 Закону №1058, як пенсію по інвалідності ІІІ групи в розмірі пенсії за віком.

Відповідно до абз. першого частини першої ст. 28 Закону № 1058, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі 5 встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, згідно законодавства, пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчислену відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 Закону № 1058, мають право лише не працюючі особи з інвалідністю.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-2 (зі змінами, далі Порядок №22-1) у разі працевлаштування (звільнення) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату працевлаштування шляхом подання відповідної заяви.

В ході проведення контрольних заходів 22.06.2023 р. спеціалістами управління було встановлено, що при проведенні вищезазначеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 було невірно визначений розмір пенсії в зв`язку з чим пенсійну справу було приведено у відповідність, згідно чого виникла переплата за період 01.10.2019 року по 30.06.2023 року в сумі 90874,55 грн.

Для вирішення питання, щодо утримання виявленої переплати ОСОБА_1 направлялось повідомлення, пропонувалось повернути переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання, або повернення коштів на рахунок управління.

На теперішній час зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не надходили, пенсіонерка згоду на утримання переплати не надавала.

Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переплату пенсії у розмірі 90874,55 грн., суму судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не надала, відзив на позовну заяву не надала.

Згідно ч.1ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач перебуває на обліку у позивача з 08.04.2015 р. отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи, яка настала внаслідок загального захворювання, призначену відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За документами електронної пенсійної справи в січні 2021 року спеціалістами управління був здійснений перерахунок пенсії згідно працевлаштування ОСОБА_1 , починаючи 1.10.2019 року, помилково обчислену відповідно до статей 27 та 28 Закону №1058, як пенсію по інвалідності ІІІ групи в розмірі пенсії за віком.

В ході проведення контрольних заходів 22.06.2023 р. спеціалістами управління було встановлено, що при проведенні вищезазначеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 було невірно визначений розмір пенсії в зв`язку з чим пенсійну справу було приведено у відповідність, згідно чого виникла переплата за період 01.10.2019 року по 30.06.2023 року в сумі 90874,55 грн.

Виходячи з вищевикладеного, під час проведення перерахунку пенсії відповідачу було допущено рахункову помилку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом № 1058-IV.

Утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій здійснюється відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1058-IV, а саме: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 103 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Враховуючи те, що перевірку проведено у 2023 році, доказів, які підтверджують недобросовісну поведінку з боку відповідача позивачем не надано, а також, що переплата пенсії виникла саме через рахункову помилку, суд вважає необхідним відмовити у позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченої пенсії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Гнатюк