Справа № 396/238/24
Провадження № 2-н/396/9/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.02.2024 року м. Новоукраїнка

Суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Русіна А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Цивільним процесуальним законодавством України передбачені такі види підсудності: загальна, альтернативна та виключна.

Загальна територіальна підсудність - підсудність справ за місцезнаходженням відповідача.

Альтернативна підсудність - підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до абз.2 п.34, п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Зареєстрованою адресою проживання заявників є: АДРЕСА_1 , що поза межами територіальної підсудності Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

Статтею ст. 162 ЦПК України встановлена загальна територіальна підсудність в справах про видачу судового наказу, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Права на застосування альтернативних правил підсудності розділом 2 глави 9 ЦПК України «Наказне провадження» не передбачено.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року«Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності.

Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи.

Таким чином, звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів за місцем проживання заявника не передбачено ні законом, ні роз`ясненнями, викладеними вище.

Як вбачається з заяви останнє зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю на запит із Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 16.02.2024 року, що поза межами територіальної підсудності Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, матеріали заяви не містять відомостей про те, що ОСОБА_4 проживає за адресою, що територіально відноситься до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

Згідно з п. 9 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки заява подана з порушенням прави підсудності.

Одночасно зазначаю, що заявник має право звернутися з заявою про видачу судового наказу за зареєстрованим місцем реєстрації боржника, у даному випадку, до Маловисківського районного суду Кіровоградської області.

На підставі зазначеного суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.27,162,165 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. А. Русіна