Справа № 515/1243/23
Провадження № 2/513/142/24
Саратський районний суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Шевченко Є.Д., розглянувши в приміщенні смт Сарата, заяву представника позивачів адвоката Давиденко К.В. про уточнення позовних вимог, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,
у с т а н о в и в:
28 липня 2023 року позивачі в особі представника адвоката Давиденко К.В. звернулися до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 19 грудня 2023 року.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - прийнято до провадження. Цивільну справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
У підготовче засідання представник позивачів адвокат Давиденко К.В. не з`явився, надав до канцелярії суду уточнену позовну заяву, заяву про долучення документів до справи, просив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.
У підготовче засідання представник Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не прибув, надав заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали заяви про уточнення позовних вимог, суд доходить до таких висновків.
Відповідно до ст.189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.
21 березня 2024 року представником позивачів - адвокатом Давиденко К.В. подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до прохальної частини представник просить суд:
«ухвалити рішення, яким визнати за нами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РРНОКПП - НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 право власності на 4/12 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 12.8 м.кв. Виділити в натурі 4/12 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2 та визнати за нами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РРНОКПП - НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 право власності на неї по 1/3 частині кожному».
Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи. Зокрема, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України). Учасники справи зобов`язані, зокрема й виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України).
Сторони користуються рівними процесуальними правами (ч.1 ст.49 ЦПК України). Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України).
Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.
Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2020 року у справі № 911/2139/19, зазначав, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог тощо.
Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.
Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09 липня 2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Зважаючи на викладене, представник позивачів у заяві про уточнення позовних вимог фактично заявляє нову вимогу, яка стосується, виділення майна внатурі визначивши частку за кожним із позивачем.
Тобто, під уточнення розміру позовних вимог фактично заявлено не кількісну вимогу, а заявлено вимогу, додатково до викладених у позовній заяві. Як вже було зазначено по тексту рішення неправомірно під виглядом збільшення (уточнення) розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви від 21 березня 2024 року про уточнення позовних вимог відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, яка подана представником позивачів, оскільки за такою заявою заявляється вимога, яка є новою, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, тобто є новою позовною вимогою, що не передбачено процесуальним законом.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене та керуючись статями 43, 49, 175, 197, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України , суд -
п о с т а н о в и в:
Відмовити у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, яка подана до суду представником позивачів ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя К. Ю. Рязанова