У х в а л а

Іменем України

5 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 753/4532/23

Провадження № 61-894ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - відповідач) на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») до відповідача про стягнення заборгованості та

в с т а н о в и в:

1. У березні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

2. 2 жовтня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва ухвалив заочне рішення, згідно з яким стягнув з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 101 499,90 грн заборгованості за кредитним договором від 3 березня 2012 року та 2 648 грн судового збору, а всього - 104 183,90 грн.

3. 8 листопада 2023 року відповідач подав апеляційну скаргу на вказане заочне рішення.

4. 30 листопада 2023 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення та повернув її відповідачеві. Мотивував так: відповідач порушив встановлений процесуальним законом порядок оскарження заочного рішення, не звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення згідно з вимогами статті 284 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

5. 12 січня 2024 року відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Обґрунтував так:

- апеляційний суд порушив право відповідача на судовий захист, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України;

- суд першої інстанції позов задовольнив у повному обсязі, хоча відповідач подав до суду докази часткового погашення заборгованості. Апеляційний суд в оскарженій ухвалі вказав про часткове задоволення позову. Ця невідповідність створює невизначеність стосовно суми боргу, яку слід буде стягнути;

- суд першої інстанції не роз`яснив, що апеляційне оскарження заочного рішення можливе лише після подання заяви про його перегляд, а апеляційний суд цього не врахував;

- апеляційний суд порушив приписи статті 359 ЦПК України щодо відкриття апеляційного провадження;

- необхідно відступити від висновку щодо застосування норми права, викладеного в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку». За змістом цього висновку оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення; в іншому випадку апеляційний суд відмовляє у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення. Відступлення від такого висновку не порушить жодного закону чи підзаконного нормативно-правового акта і прав інших учасників справи, але дозволить відповідачеві справедливо вирішити спір щодо заборгованості за кредитним договором.

6. Верховний Суд вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

6.1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (частина перша статті 284 ЦПК України).

6.2. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

6.3. Отже, відповідач має право на апеляційне оскарження заочного рішення лише після звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, якщо той цю заяву залишить без задоволення.

6.4. Частина друга статті 288 ЦПК України передбачає право позивача на оскарження заочного рішення у загальному порядку, встановленому цим Кодексом, тоді як для відповідача закон встановлює наведений вище порядок оскарження (перегляду) заочного рішення.

6.5. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (частина третя статті 288 ЦПК України).

6.6. Зазначені приписи є доступними, чіткими та зрозумілими. Наслідки їхньої дії є передбачуваними як для позивача, так і для відповідача, які є рівноправними учасниками судового провадження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на процесуальну справедливість, тобто на розгляд справи відповідно до правил процесуального закону, визначених на національному рівні, за умови, що ті правила відповідають мінімальним конвенційним гарантіям, встановленим у цій статті.

6.7. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

6.8. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

6.9. За змістом статей 284, 287 і 288 ЦПК України є дві форми перегляду заочного рішення: загальна (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальна (перегляд судом, який ухвалив заочне рішення, за заявою відповідача). Апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач - лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення), інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права й обов`язки (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 760/13894/14-ц (провадження № 61-19413св19)).

6.10. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальний закон визначив спеціальний порядок перегляду заочного рішення судом, який його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку можливе тільки у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а також у разі ухвалення повторного заочного рішення (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/8618/17 (провадження № 61-23208св18), від 5 лютого 2020 року у справі № 369/1534/18 (провадження № 61-47851св18), від 21 червня 2023 року у справі № 175/3593/20 (провадження № 61-2785св23), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року у справі № 462/3542/16-ц (провадження № 61-7677св18), від 22 липня 2020 року у справі № 760/13894/14-ц (провадження № 61-19413св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 квітня 2020 року у справі № 488/3949/16-ц (провадження № 61-3498св20) тощо).

6.11. Встановивши, що відповідач не звертався до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, апеляційний суд відмовив у прийнятті апеляційної скарги та повернув її відповідачеві, як це передбачає процесуальний закон. Такі дії узгоджуються з конвенційними гарантіями права на справедливий суд.

6.12. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

6.13. Оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував приписи статей 284, 287, 288 ЦПК України, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка цю скаргу подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук