ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Чернівці справа №718/3317/23

провадження №22-ц/822/257/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

Суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2024 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України.

Посилалося на те, що 27 травня 2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №36/007-ф-08.

Вказує, що за умовами п.1.1 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 22000 доларів США на придбання нерухомості на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 14,3 % річних.

Згідно п.3.3.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Посилається на те, що пунктом 3.3.3 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту на рахунок, відкритий в АТ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1 цього договору, у строк не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього Договору, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту.

Крім цього, зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року було прийнято поруку ОСОБА_2 , згідно з Договором поруки №36/007-ф-08-Р від 27.05.2008 року.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 36/007-Ф-08 від 27 травня 2008 року в сумі 43 459,17 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 травня 2013 року становить 347 369 гривень 14 копійок.

До теперішнього часу відповідачами зобов`язання по сплаті боргу не виконані, у зв`язку з чим, за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року заборгували позивачу, відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 3625,93 доларів США, які просять стягнути з відповідачів солідарно на користь банку, а також вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 % річних від простроченої суми заборгованість за кредитним договором №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року в розмірі 3625,93 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 2684 гривень.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» подали апеляційну скаргу в якій просять рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити рішення про задоволення позову повністю.

Посилалося на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції необґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача поручителя ОСОБА_3 за договором поруки 3% річних, нарахованих за період існуючого прострочення виконання грошовою зобов`язання за кредитним договором

Аналіз змісту частини четвертої статті 559 ЦК України свідчить, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, від 02 лютого 2021 року у справі 570/2309/15-ц.

З ухваленням рішення про стягнення боргу у 2013 році зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , як поручителя, сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак Банк, як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до повного та фактичного виконання грошового зобов`язання.

Висновки суду першої інстанції, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, не заслуговують на увагу, так як наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителя, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Вказана правова норма не містить застережень щодо неможливості солідарної відповідальності боржників за порушення грошового зобов`язання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Божеску Г.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказала, що банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати процентів та пені і такими діями змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Однак, банк пропустив строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, і після повернення виконавчого документу стягувачеві від 08 грудня 2015 року, повторно не пред`явив виконавчий лист до виконання.

Згідно ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2023 року у задоволенні заяви банку про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовлено. Також, відсутня інформація на офіційному сайті Автоматизованої системи виконавчого провадження про наявність викритого щодо ОСОБА_2 виконавчого провадження.

Аналізуючи норми закону, які регулюють дані правовідносини та договір поруки, вважає, що ОСОБА_2 не брав на себе як поручитель зобов`язання поручатись перед кредитором позичальника за виконання ним своїх зобов`язань щодо сплати трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу подану ПАТ АБ «Укргазбанк» в частині відмовлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , в іншій частині рішення суду не переглядається.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

27 травня 2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №36/007-ф-08 (а.с.6-8).

Згідно п.1.1 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 22 000 доларів США на придбання нерухомості на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 14,3 % річних.

Згідно п.3.3.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Пунктом 3.3.3 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту на рахунок, відкритий в АТ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1 цього договору, у строк не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього Договору, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту (а.с.6-8).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року було прийнято поруку відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Договором поруки №36/007-ф-08-Р від 27 травня 2008 року (а.с.9-10).

Пунктом 1.2 Договору поруки визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с. Карапчів Вижницького району Чернівецької області та мешканця АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця в с. Кліводин, Кіцманського району Чернівецької області на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АБ "Укргазбанк", МФО 320478, ), заборгованість за кредитним договором № 36/007-Ф-08 від 27 травня 2008 року, в сумі 43 459,17 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 травня 2013 року становить 347369,14 (триста сорок сім тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 14 копійок (а.с.11-12).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року виникла заборгованість, відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України, 3% річних від простроченої суми в розмірі 3625,93 доларів США (а.с.13).

Згідно розрахунку заборгованості три відсотки річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, становлять 3625,93 доларів США.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи в оскаржуваній частині рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_4 , суд першої інстанції прийшов до висновку, про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача-поручителя ОСОБА_2 за договором поруки 3% річних, нарахованих за період існуючого прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором по поверненню тіла кредиту та сплаті відсотків за користування ним, встановленого судовим рішенням, оскільки умовами договору поруки не визначено такої відповідальності поручителя.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору поруки, зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №36/007-ф-08 (а.с.6-8).

Згідно п.1.1 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 22 000 доларів США на придбання нерухомості на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 14,3 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року було прийнято поруку відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Договором поруки №36/007-ф-08-Р від 27 травня 2008 року (а.с.9-10).

Пунктом 1.1, 1.2 Договору поруки визначено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язання по кредитному договору №36/007-ф-08. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області №2-674/2010 від 30 серпня 2010 року позов ПАТ АК «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, та звернення стягнення задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року станом на 13 травня 2010 року на користь банка в сумі 22889,72 Доларів США (187094,98 гривень), а також у погашення заборгованості за даним кредитним договором, на суму 187094,98 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с. Карапчів Вижницького району Чернівецької області та мешканця АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця в с. Кліводин, Кіцманського району Чернівецької області на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АБ "Укргазбанк", МФО 320478, ), заборгованість за кредитним договором № 36/007-Ф-08 від 27 травня 2008 року, в сумі 43 459,17 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 травня 2013 року становить 347369,14 (триста сорок сім тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 14 копійок (а.с.11-12).

Статтею 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства відноситься обов`язковість судового рішення.

У відповідності до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , який долучений до матеріалів справи вбачається, що заборгованість за вказаним вище кредитним договором не погашена та станом на лютий 2022 року за позичальником рахується заборгованість по кредиту і процентах в сумі 22 796,61 доларів США (а.с.13).

Права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не є штрафними санкціями, а окремим способом захисту майнового права та інтересу кредитора та така цивільно-правова відповідальність боржника за невиконання грошового зобов`язання перед кредитором становить окреме зобов`язання боржника, виконання якого може бути забезпечено порукою.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі.

Беручи до уваги додатковий характер зобов`язання поручителя, кредитор має право вимагати стягнення з поручителя процентів у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, на основі ч.2 ст. 625 ЦК до фактичного погашення боргу. На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і порука, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителів, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителів за порушення грошового зобов`язання.

Зазначені доводи апелянта є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Крім того, колегія звертає увагу, що відповідно до укладеного договору поруки, що міститься в матеріалах справи та досліджена судом, жодних обмежень відповідальності поручителів порівняно з відповідальністю боржника вони не містять.

Судом першої інстанції було встановлено, враховуючи суму боргу в розмірі 22 796,61 дол. США за кредитним договором №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року, що 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становлять 3625,93 дол. США.

Доказів в спростування правильності розрахунків суми 3% річних сторонами не надано, отже, вони не спростовані та рішення в цій частині не оскаржується.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та є підстави для солідарного стягнення з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь АТ АБ «Укргазбанк» 3% річних в розмірі 3625,93 дол. США.

Щодо судового збору

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, апеляційний суд при винесенні постанови вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» за подання до суду позовної заяви сплатило судовий збір в сумі 2684 грн. (а.с.5), за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір в розмірі 4026 грн. (а.с.102, 120).

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позову повністю, а тому судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах, тобто по 3355 грн. з кожного (2684 + 4026 = 6710 : 2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів скасовує рішення суду в частині відмови в позові щодо поручителя, на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права та задовольняє позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про солідарне стягнення 3% річних з боржника та поручителя.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних з поручителя ОСОБА_2 скасувати та постановити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в цій частині задовольнити.

Викласти резолютивну частину рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2024 року наступним змістом.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (, МФО 320478), 3 % річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України від простроченої суми заборгованості за кредитним договором №36/007-ф-08 від 27 травня 2008 року в розмірі 3625,93 доларів США.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (, МФО 320478) судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі по 3355 (три тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк