Справа № 2/593/119/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

У поданому позові вказала, що хоч її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, але у зв`язку із стаціонарним навчанням у Західноукраїнському Національному університеті потребує матеріальної допомоги, тому просила зобов`язати відповідача щомісячно сплачувати аліменти на час навчання дочки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, починаючи з дати її звернення до суду і до закінчення дочкою навчання у даному навчальному закладі, а саме - до 30 червня 2026року.

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані сторонами письмові заяви, дослідивши надані позивачкою докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених нею позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують

навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У Постанові № 644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після

досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 і вона у зв`язку із стаціонарним навчанням потребує матеріальної допомоги.

Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , що було видане 21 грудня 2005 року Мечищівською сільською радою Бережанського району Тернопільської області та довідкою № 416, виданою 20 вересня 2023 року Західноукраїнським національним університетом, із якої видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою 1-го курсу денної форми навчання вищевказаного навчального закладу і термін її навчання у ньому заплановано по 30 червня 2026 року.

А так як із долучених до позовної заяви документів видно, що відповідач є батьком ОСОБА_3 на утримання якої на час навчання просила позивачка стягати аліменти та остання, подавши суду письмову заяву, наполягає на задоволенні їх позовних вимог, а відповідач позов визнав і проти заявлених вимог заперечень не має про що вказав у поданій ним суду письмовій заяві, тому суд аналізуючи в сукупності викладені обставини та враховуючи положення закону, яким вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання, прийшов до висновку, що у відповідності із ч. 4 ст. 206 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити та постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання його дочки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму працездатної особи, щомісячно, починаючи із 19 січня 2024 року та продовжувати до закінчення нею навчання у Західноукраїнському національному університеті, а саме: до 30 червня 2026 року.

Що стосується вирішення питання судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України ''Про судовий збір'' у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А так як позивачка при подачі до суду своїх позовних вимог відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'' була звільнена від сплати судового збору, та до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов про що вказав у поданій ним письмовій заяві, тому при винесенні вказаного рішення із відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України в дохід держави слід стягнути лише п`ятдесят відсотків ставки судового збору, що в грошовому виразі становить 605грн. 60 коп..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, 141, 142, ч. 4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.5 Закону України ''Про судовий збір'', суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Стягнення аліментів розпочати з 19 січня 2024 року і продовжувати на час навчання ОСОБА_3 у Західноукраїнському національному університеті до 30 червня 2026 року.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення -20 лютого 2024 року.

Cуддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.