Справа № 184/2096/23
Номер провадження 2/184/158/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визнання договору купівлі-продажу дійсним»,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Посилається на те, що 25 липня 2000 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, посвідчений Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі. За цим договором Продавець продала, а Покупець купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами житловою площею 25,6 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради №199 від 11.05.1976р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами обумовлено та виконано усі істотні умови цього договору. На момент укладення договору його нотаріального посвідчення не вимагалося. 13 серпня 2023 року мати позивача (покупець за договором) померла, він є спадкоємцем, проте не може оформити свої спадкові права через відсутність інформації про майно в Державному реєстрі речових прав. Відомості ж про майно на теперішній час підлягають державній реєстрації, однак самостійно недолік усунутий бути не може через відсутність реєстрації Нікопольської філії Придніпровської товарної біржі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 25011921. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, посвідчений Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, розглянути справу за їх відсутності, в разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала.

Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦПК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст.ст.12, 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с.11).

25 липня 2000 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, посвідчений Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі (а.с.12).

За цим договором Продавець продала, а Покупець купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами житловою площею 25,6 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради №199 від 11.05.1976 р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, посвідченого Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі, технічні характеристики нерухомого майна: житловий будинок з надвірними побудовами, складається з: (мовою оригіналу) "А1- жилой дом, глин. обл, 1/2 кирп; Б-сарай, глин. обл. 1/2 кирп; В-сарай, глин обл, 1/2 кирп; Г-уборная, дерев; Д-погреб, бетон, Е-гараж, кирпич; Ж зливна яма, бетон; №1 - забор, штакет; №2 - водопровод, с обор.колод".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Відповідно до довідки від 31.10.2023 за №586/02-14, виданої Покровською міською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_4 та його включено до складу спадкоємців по спадковій справі №232/2023. Чоловік ОСОБА_4 (батько позивача) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, посвідченого Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957-ХІІ від 10.12.1991р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

При цьому, листом Міністерства юстиції України за №17-12-44 від 10.04.1998 року роз`яснено, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина.

Між тим, на підставі ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у оформленні спадкових прав після смерті матері (покупця за договором), оскільки, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому можливо визнання даного Договір дійсним судом, оскільки Договір був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена.

Відповідно до п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Аналізуючи умови договору, суд дійшов висновку, що сторонами обумовлені усі істотні умови, що передбачені законодавством для договорів купівлі-продажу: найменування сторін, предмет договору, технічні характеристики майна та його місцезнаходження, порядок розрахунків, момент набуття права власності. Договір 03.12.2000р. зареєстрований Нікопольським МБТІ, реєстрова книга 1, реєстровий номер 28. З огляду на тривалий час після укладення договору та відсутність претензій сторін одна до одної протягом більше 20 років, суд переконаний, що умови укладеного договору сторонами виконано. Водночас, суд зауважує, що нотаріальне посвідчення договору у позасудовому порядку неможливе через відсутність товарної біржі, яка посвідчувала угоду.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, з огляду на те, що встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна віднесено до компетенції суду, а обставини справи підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з метою забезпечення права позивача на оформлення спадкових прав.

Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 263, 265, 268, 280-282, 353-354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №0171НД-О/0171-Н-О, укладений 25 липня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 25 липня 2000 року Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.02.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш