П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 555/554/23

Провадження № 22-ц/4815/205/24

Головуючий у Березнівському районному суді

Рівненської області: суддя Старовецька Ю.В.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

об 11 год. 55 хв. 27 листопада 2023 року в м. Березне

Рівненського району Рівненської області

Дати складення повного тексту не зазначено.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М. Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Оніщук Марії Адамівни на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, укладеного 27 травня 2014 року та зареєстрованого Березнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №40. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак сімейно-шлюбні відносини між ними фактично припинені, сім`я існує формально, вони мешкають окремо і не ведуть спільний побут. Тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, суперечить як їхнім інтересам, так й інтересам спільних дітей.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 травня 2014 року Березнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненськоїї області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції, актовий запис №40.

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просила скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на неврахування судом думки відповідача, яким не було подано жодних заяв чи клопотань, а також його не було допитано як сторону у справі і знехтувано позицією щодо підстав та наслідків розірвання шлюбу.

Вважає, що неправильне застосування судом норм матеріального права полягало у недодержанні вимог ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104-105, 109-112 СК України, а також роз`яснень пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Щодо порушення норм процесуального права, то покликалась на неврахування положень ст.ст. 12, 43, 76, 81 ЦПК України, оскільки суд до вирішення спору підійшов з формальних міркувань, не з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову, фактичні взаємини подружжя, не забезпечивши участь у судовому засіданні обох сторін та не вживши заходів до їх примирення.

На переконання заявника, оскаржуване рішення є передчасним, адже шлюб між сторонами можливо зберегти, а між ними не втрачені почуття любові та поваги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як убачається з повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 березня 2023 року, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2014 року, про що того ж дня Березнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №40.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважаючи, що сімейно-шлюбні відносини між ними існують формально, сторони тривалий час - упродовж чотирьох років не проживають разом і не ведуть спільного господарства та побуту, у березні 2023 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

03 квітня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду судом та відкрито провадження у справі.

05 червня 2023 року клопотання відповідача задоволено, надано сторонам строк для примирення три місяці, а провадження у справі зупинено.

27 листопада 2023 року судом попередньої інстанції поновлено провадження у справі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що між подружжям склались стосунки, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства і побуту, позивач після завершення наданого судом строку для примирення наполягає на розірванні шлюбу, клопотання про надання строку для примирення ним не заявлялось, а тому наявні підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст.ст. 3, 21, 56 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом думки відповідача, яким не було подано жодних заяв чи клопотань, він не мав можливості надати пояснення по суті, чим знехтувано його позицією з приводу підстав та наслідків розірвання шлюбу, то з ними погодитися не можна.

Так, до суду попередньої інстанції ОСОБА_1 подавався відзив на позов, у якому вона виклала заперечення проти нього, таким чином висловивши свою позиції по суті спору. Також суд заслухав її у судовому засіданні, в якому вона стверджувала, що не спілкується з позивачем з березня 2022 року, оскільки він мобілізований до Збройних Сил України та через це не відбулось примирення, додавши, що заперечує проти розірвання шлюбу, так як почуття любові не втрачено і бажає зберегти сім`ю.

Відхиляються й аргументи заявника про те, що висновок про розірвання шлюбу передчасний, адже пред`явлений наприкінці березня 2023 року позов суд вирішив 27 листопада 2023 року, вживши заходів щодо примирення подружжя. Станом на день прийняття постанови апеляційним судом сторони також не примирились.

Тобто сторони об`єктивно мали достатньо часу для примирення.

Не заслуговують на увагу і покликання про недодержання судом норм процесуального права.

Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних відносин, чи інших обставин, які є обов`язковими підставами для унеможливлення законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, заявником зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом не здобуто.

Спростовуються правильністю висновків і посилання автора апеляційної скарги на хибне застосування норм матеріального права.

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги також і те, що дружина, чоловік не можуть бути примушені до збереження шлюбу, адже це суперечить принципу свободи та доброї волі учасника таких правовідносин.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Оніщук Марії Адамівни залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків