Ухвала

Іменем України

04 березня 2024 року

м. Київ

справа № 527/2028/21

провадження № 61-126ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Бутенко С. Б., Карпушина Г. Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , Глобинської міської ради Полтавської області, треті особи: орган опіки і піклування Глобинської міської ради в особі служби у справах дітей, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночка Валентина Михайлівна, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , Глобинської міської ради Полтавської області, треті особи: орган опіки і піклування Глобинської міської ради в особі служби у справах дітей, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночка В. М., про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельної ділянки, розміром 0,2084 га на підставі державного акту ПЛ № 186594 від 07 квітня 2005 року з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» та земельної ділянки розміром 0,1 га на підставі державного акту ПЛ № 186593 від 07 квітня 2005 року з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Вказані державні акти зареєстровані в книзі записів державних актів на право власності на землі та право постійного користування землею, договорів оренди землі № 41 та № 40.

З метою присвоєння кадастрового номеру вказаним земельним ділянкам та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відділу у Глобинському районі ГУ Держкогеокадастру у Полтавській області, який згідно рішення № РВ-012 від 21 квітня 2021 року відмовив позивачці у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2579, площа співпадіння 7,6532 % та перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2739 площа співпадіння 19,8453 %.

Наявність перетину ділянок порушує право позивачки на землю, оскільки вона як власник позбавлена можливості провести державну реєстрацію права власності у встановленому законом порядку.

Позивачка зазначала, що в позасудовому порядку по факту накладення земельних ділянок із власником земельної ділянки з кадастровим номером :50:005:2739 ОСОБА_5 досягти згоди не вдалося. Оскільки остання набула права власності, на спірну ділянку 0,05 га на підставі рішення Глобинської міської ради Полтавської області (64 сесія першого скликання) № 1530 від 05 листопада 2020 року з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», державна реєстрація права власності на неї проводилось 17 листопада 2020 року, тому позивач вважає, що оскільки її право власності на земельні ділянки згідно державних актів виникло у 2005 році, то всі інші акти органів місцевого самоврядування та інших установ щодо оформлення права на суміжні земельні ділянки після 2005 року повинні прийматися із врахуванням її права власності і можливості нею реалізувати право власності шляхом вільного використання належних їй земельних ділянок. Вважає, що набуття ОСОБА_5 права на спірну земельну ділянку у 2020 році відбулось із порушенням її прав як первинного власника, оскільки на частині належній їй ділянці наявний перетин 19,8453 %.

В подальшому, ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_5 31 серпня 2021 року подарувала земельну ділянку з кадастровим номером :50:005:2739 малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 просила:

визнати недійсним та скасувати рішення 64 сесії 1 скликання Глобинської міської ради Полтавської області № 1530 від 05 листопада 2020 року «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером :50:005:2739, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 , з метою передачі у власність»;

скасувати державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, площею 0,05 га, з кадастровим номером :50:005:2739, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206;

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :50:005:2739 від 31 серпня 2021 року № 1337, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночкою В. М.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року у складі судді: Павлійчук А. В., позов ОСОБА_1 задоволено:

визнано недійсним та скасовано рішення 64 сесії 1 скликання Глобинської міської ради Полтавської області № 1530 від 05 листопада 2020 року «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером :50:005:2739, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 , з метою передачі у власність.»;

скасовано державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку пл. 0,05 га. з кадастровим номером :50:005:2739, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206.

визнано недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :50:005:2739 від 31 серпня 2021 року № 1337 посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночка Валентина Михайлівна;

вирішено питання про розподіл судових витрат;

скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року (справа № 527/2028/21, провадження № 2-з/527/56/21), а саме скасовано арешт на земельну ділянку площею 0,0500 га. з кадастровим номером :50:005:2739, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

сформована земельна ділянка, якій кадастровим реєстратором присвоєно кадастровий номер :50:005:2739 має перетин із земельною ділянкою позивача по справі, яка сформована до 2004 року та передана позивачу у власність відповідно до діючого на той час законодавства. Таким чином Глобинська міська рада Полтавської області при прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 не дослідила питання, що на місці розташування земельної ділянки на яку претендувала остання, фактично вже сформована земельна ділянка, яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 .. На час прийняття рішення земельна ділянка позивача не була внесена до Державного земельного кадастру, але відповідач повинен був володіти зазначеною вище інформацією, а тому при наданні дозволу на розробку проєктної документації порушив право власності позивача по справі;

рішення Глобинської міської ради Полтавської області від 05 листопада 2020 року було прийняте з порушенням норм чинного законодавства, сформована земельна ділянка :50:005:2739 фактично містить частину площі сформованої земельної ділянки, яка належить позивачу у справі, їх площа співпадає на 19,8453 %, зазначена обставина перешкоджає позивачу зареєструвати належне їй право власності на землю у встановленому законом порядку, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року у складі судді: Павлійчук А. В., стягнуто з ОСОБА_3 в особі законного представника (батька) ОСОБА_4 , Глобинської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 солідарно витрати на правничу допомогу адвоката та на проведення судової земельно технічної експертизи у розмірі 14 000 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

оцінивши надані докази на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат, врахувавши задоволення позовних вимог, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та стягнення солідарно із відповідачів на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн та на проведення судової земельно - технічної експертизи у розмірі 7 000 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Грущенко С. Г. задоволено. Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року та додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Бибика В. А. про розподіл судових витрат відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що

передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку;

у частинах другій, третій статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів;

у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 466/1058/15-ц (провадження № 61-6732св22) зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо;

апеляційний суд зазначив, що у спірних правовідносинах питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки потребують спеціальних знань і мають бути підтверджені висновком судової земельно-технічної експертизи. Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 206/1658/20, провадження № 61-8056св21. У постанові від 16 червня 2021 року у справі № 372/6016/13-ц Верховний Суд вказав, що належним доказом, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок може бути лише висновок земельно-технічної експертизи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста;

як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_5 , а саме акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 25 червня 2020 року, суміжні землевласники, в тому числі і позивач, погодили межі земельної ділянки, претензій до існуючих меж не заявляли;

ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2022 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта № 33 від 02 серпня 2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Федоровим Д. В., з`ясовано, що за даними Державного земельного кадастру перетин земельних ділянок ОСОБА_1 : 1) площею 0,2084 га кадастровий номер :50:005:0458 (Державний акт серія ПЛ № 186584 від 07 квітня 2005 року); 2) площею 0,1000 га кадастровий номер :50:005:0457 (Державний акт серія ПЛ № 186583 від 07 квітня 2005 року) - із земельною ділянкою у власність ОСОБА_3 , площею 0,0500 га кадастровий номер :50:005:2739 - відсутній. Положення вказаних земельних ділянок ОСОБА_1 занесені до Державного земельного кадастру з помилками і не відповідає адресі: АДРЕСА_1 , що унеможливлює визначення фактичного положення цих земельних ділянок. Тому апеляційний суд зробив висновок, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів, а саме накладення земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, на земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності позивачу;

ураховуючи скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року, апеляційний суд зробив висновок, що додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року також необхідно скасувати, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.

ОСОБА_1 26 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 19 січня 2024 року ці недоліки було усунуто, зокрема, подано уточнену касаційну скаргу, у якій ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 в уточненій касаційній скарзі зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц; від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16; від 29 червня 2022 року у справі № 740/1884/17; від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17; від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18; від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18; від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 та у справі № 6-319цс15.

Уточнена касаційна скарга мотивована тим, що:

апеляційним судом не ураховано статті 12, 81, 89 ЦПК України, оскільки взято до уваги лише один доказ - висновок експерта і то лише його висновки, в цілому проігнорувавши дослідницьку частину та інші письмові докази у сукупності;

суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, самостійно змінив питання експерту «чи наявний перетин земельних ділянок між собою, що належить позивачу згідно державних актів із земельною ділянкою, що знаходиться у власності відповідача? Якщо є, то яка площа накладення?». Фактично суд зробив прив`язку до кадастових номерів ділянок, що вплинуло на остаточні висновки судової експертизи. Оскільки в дослідницькій частині експертизи експерт правильно дослідив всі матеріали справи, однак в розділі висновки він зазначив, що не може встановити наявність перетину, оскільки експерт виходив виключно з поставленого перед ним питання судом;

таким чином, суд першої інстанції обмежив сторону позивача в доказуванні обраних ним обставин, які позивач мав намір підтвердити. Фактично виникає суперечність доказів, а саме: згідно рішення державного реєстратора Пальчун Н. М. про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 21 квітня 2021 року, оскільки наявний перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2579, площа співпадіння 7,6532 % та перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2739, площа співпадіння 19,8453 %. А згідно висновку експерта № 33 від 02 серпня 2022 року вказаний перетин експерт не може встановити;

висновок апеляційного суду ґрунтується виключно на розділі висновки висновку експерта № 33 від 22 серпня 2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи;

суд першої інстанції надав оцінку рішенню № РВ-012 від 21 квітня 2021 року про відмову позивачці у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2579, площа співпадіння 7,6532 % та перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2739 площа співпадіння 19,8453 %. Водночас суд апеляційної інстанції взагалі не досліджував указаний письмовий доказ;

допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що у розділі «висновки» виключно відповів на питання, поставлені ухвалою суду, та пояснив, що у разі перенесення ділянки, що належить позивачу на адресу її проживання, то відповідне накладення ділянок наявне і підтвердив наявний перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2579, площа співпадіння 7,6532 % та перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2739 площа співпадіння 19,8453 %, що підтверджується рішенням державного кадастрового реєстратора від 21 квітня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 0,2084 га на підставі державного акту про право приватної власності на землю ПЛ № 186594 від 07 квітня 2005 року з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка, площею 0,1 га на підставі державного акту про право приватної власності на землю ПЛ №186593 від 07 квітня 2005 року з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-021 від 21 квітня 2021 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в зв`язку з перетином ділянок: з кадастровим номером :50:005:2579, площа співпадіння 7,6532 % та перетин з ділянкою з кадастровим номером :50:005:2739 площа співпадіння 19,8453 %.

Рішенням шістдесят четвертої сесії першого скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 05 листопада 2020 року ОСОБА_5 було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0500 га з кадастровим номером :50:005:2739, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд встановив, що як свідчить проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_5 , а саме акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 25 червня 2020 року, суміжні землевласники, в тому числі і позивач, погодили межі земельної ділянки, претензій до існуючих меж не заявляли.

13 листопада 2020 року ОСОБА_5 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 31 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ганночкою В. М., який зареєстрованй в реєстрі за № 1337 ОСОБА_5 передала безоплатно малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :50:005:2739.

Згідно висновку експерта № 33 від 02 серпня 2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Федоровим Д. В., що за даними Державного земельного кадастру перетин земельних ділянок ОСОБА_1 : 1) площею 02,084 га кадастровий номер :50:005:0458 (Державний акт серія ПЛ № 186584 від 07.04.2005); 2) площею 0,1000 га кадастровий номер :50:005:0457 (Державний акт серія ПЛ № 186583 від 07.04.2005) - із земельною ділянкою у власність ОСОБА_3 площею 0,0500 га кадастровий номер :50:005:2739 - відсутній. Положення вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_1 занесені до Державного земельного кадастру з помилками і не відповідає адресі: АДРЕСА_1 , що унеможливлює визначення фактичного положення цих земельних ділянок.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21)).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_3 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 360/2066/17 (провадження № 61-14866 св 20) зазначено, що:

«у наведеному рішенні державного кадастрового реєстратора вказані наступні підстави для відмови: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, із рекомендацією державного кадастрового реєстратора звернутися заявнику до організації розробника для виправлення технічної помилки та приведення документації із землеустрою у відповідність до чинного законодавства»;

…Отже, позивач не позбавлений можливості внести відповідні відомості щодо належної йому земельної ділянки до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру у разі виправлення технічної помилки та приведення документації із землеустрою у відповідність до чинного законодавства, тому є правильними висновки суду апеляційної інстанції, щодо недоведеності позивачем порушення відповідачем його права власності на землю».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 583/669/15-ц (провадження № 61-756св20) зазначено, що:

«…як встановлено висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2017 року № 8380, навіть у разі перерахування координат земельних ділянок на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 із послідуючим виготовленням державних актів на земельні ділянки, не змінюючи площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок фактична межа між вказаними земельними ділянками отримана таким чином спільній межі не буде відповідати.

Отже, сторонам у справі потрібно усунути технічні помили, допущених під час визначення меж суміжних земельних ділянок, яке проводилось у різний час, відповідно до порядку, визначеному у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». Встановлення (відновлення) меж земельних ділянок потрібно у зв`язку з неможливістю визначення меж, які б відповідали державним актам, можливо, і шляхом зміни площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок обох сторін. При цьому формування нових земельних ділянок не здійснюється, а лише вносяться зміни до відомостей про нові межі земельних ділянок до Державного земельного кадастру.

Таке встановлення (відновлення) може бути здійснено за згодою сторін як за фактичним використанням, такі за межами, які сторони погодять між собою.

Тобто, ОСОБА_1 у позасудовому порядку має можливість скористатися визначеним у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, ОСОБА_1 , як і інші жителі c. Залісове, Охтирського району Сумської області, чиї права порушені у результаті невідповідності інформації землевпорядної документації фактичним даним щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, так і даним, визначеним державними актами, що є порушення вимог земельного законодавства, можуть звернутись до суду за захистом порушених прав.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 можуть бути змінені (узгоджені) їх власниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без формування нових земельних ділянок за належним чином розробленою технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог ОСОБА_1 і заперечень проти них, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог».

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що: перетин земельних ділянок позивача ОСОБА_1 із земельною ділянкою, яка перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 відсутній; позивачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення відповідачем її прав чи охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Посилання на висновки, зроблені у постановах Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц; від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16; від 29 червня 2022 року у справі № 740/1884/17; від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17; від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18; від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18; від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 та у справі № 6-319цс15 є необґрунтовані, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах) (пункт 5 частини другої статті 394 ЦПК України).

У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Оскільки суд касаційної інстанції зробив висновок про необґрунтованість касаційної скарги на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, то відсутні підстави для висновку про те, що суд не дослідив зібрані у справі докази згідно пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , Глобинської міської ради Полтавської області, треті особи: орган опіки і піклування Глобинської міської ради в особі служби у справах дітей, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночка Валентина Михайлівна, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков