Справа № 468/56/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 468/56/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку поділу майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності. На обґрунтування вимог позивачка в заяві зазначила, що з 03.07.1982 року сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в 1990 році ними був придбаний житловий будинок по АДРЕСА_1 , та 25.08.1990 року видане на ім`я відповідача свідоцтво на право власності на вказаний будинок. Сторони не досягли згоди про добровільний поділ будинку на підставі договору. Вказуючи на те, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на вказаний будинок рівні, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позов надійшов до суду 15.01.2024 року.

30.01.2024 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, копія позовної заяви з додатками були направлені відповідачу рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та отримана ним 09.02.2024 року. До суду не надходив відзив на позов.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію звіту про оцінку житлового будинку від 19.12.2023 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.12.2019 року №468/1241/19-ц; копію свідоцтва про укладення шлюбу; копію довідки-характеристики житлового будинку від 18.12.2023 року №326; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 359778940 від 25.12.2023 року; копію витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації від 18.12.2023 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 03.07.1982 року сторони уклали шлюб, який був розірваний рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.12.2019 року №468/1241/19-ц. В період шлюбу сторони отримали житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Доброкриничанської сільської ради від 23.05.1990 року №180.

25.08.1990 року було видане на ім`я відповідача свідоцтво про право власності на вказаний будинок.

Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин (у відповідній редакції) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

У відповідності до постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі № 487/7610/15-ц норми СК України закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували таку презумпцію - отриманий відповідачем в період шлюбу з позивачкою будинок є їх спільною сумісною власністю.

Суду не надано доказів того, що сторони досягали у передбаченій законом формі домовленостей про відступ від принципу рівності часток у спільному сумісному майні на спірний будинок, у зв`язку з цим частки сторін у праві власності на спірну нерухомість є рівними та становлять по 1/2 частині кожному.

Сторони в добровільному порядку відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України вказаний будинок шляхом укладення відповідного договору між собою не поділили. За такого вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку є обґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку поділу майна подружжя - задовольнити.

Встановити, що частка співвласника ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 , становить 1/2 (одну другу) частину та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 05.03.2024 року.

суддя: