Справа № 393/720/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Добрострой О.С.,

при секретарі судового засідання Панькіній Т.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новгородка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів та зміну їх розміру,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить: 1) змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягнуті з позивача на користь відповідача, шляхом його зменшення, призначивши їх в частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) призначити аліменти в твердій грошовій сумі, якщо вона не буде перевищувати 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У липні 2022р. шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2023р. з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4300 грн. на кожну дитину. На час розгляду справи про стягнення аліментів позивач працював у двох підприємствах та отримував заробітну плату у розмірі 25795,22 грн. У теперішній час середньомісячний розмір заробітної плати позивача становить 13900 грн., так як він звільнився з одного підприємства. Щомісячна сплата позивачем аліментів в розмірі 8600 грн. складає 62% від його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Тому, представник позивача ОСОБА_1 з посиланням на ст.192 СК України звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.11.2023р. відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.30).

Ухвалою суду від 18.12.2023р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів (а.с.39).

19.12.2023р. до суду надійшов відзив від 12.12.2023р., в якому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити в позові. Відзив мотивований тим, що право вимагати зміну способу стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, що було б підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач самостійно здійснив дії по зменшенню свого офіційного доходу, так як він за власним бажанням звільнився з одного підприємства (а.с.40-42).

Ухвалою суду від 25.01.2024р. підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.57).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, які викладені у відзиві, та просив суд відмовити в позові. Вказав, що позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне.

15.03.2023р. ОСОБА_3 звільнено з роботи за власним бажанням, що відповідно до копії наказу директора ПП ''ПСП Вершинокам`янське'' №42 від 15.03.2023р. (а.с.14).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2023р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 4300 гривень щомісячно, починаючи з 30.12.2022 року та до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття. Цим же рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4300 гривень щомісячно, починаючи з 30.12.2022 року та до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття (а.с.6-13).

Із змісту копії довідки про доходи ОСОБА_3 , яка видана ПП ''ПСП Вершинокам`янське'', слідує, що він працював механіком у ПП ''ПСП Вершинокам`янське'' та був звільнений 15.03.2023р. Сукупний дохід за березень 2023р. становить 10756,24 грн. (утримання 2097,48 грн., сума до виплати 8658,76 грн.) (а.с.15).

Із змісту копії довідки про доходи ОСОБА_3 , яка видана ФГ ''Дімітрієв'', слідує, що він працює трактористом у ФГ '' ОСОБА_7 ''. Заробітна плата з 01.03.2023р. по 31.08.2023р. становить 83320,00 грн. (а.с.18).

Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно до ст.8 Закону України ''Про охорону дитинства'' кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У ст.51 Конституції України, ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це положення закону роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' за змістом якого, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Суд відзначає, що обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Суд відзначає, що право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, то він не вправі ставити перед судом питання про заміну способу стягнення аліментів. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також інтересам особи, з якою дитина проживає.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача ОСОБА_1 на положення ст.192 СК України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є помилковими, адже позивач, як платник аліментів, просив змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення його майнового стану, що не передбачено чинним законодавством. Тому, позов в частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом (ч.1 ст.192 СК України).

Враховуючи зміст ст.181, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що 15.03.2023р. позивача звільнено з роботи за власним бажанням, а рішенням суду від 29.03.2023р. з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-13,14). У зв`язку зі зміною матеріального стану позивача, пов`язаного з втратою однієї роботи та зменшення його заробітної плати, представник позивача ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір стягнутих аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2018р. по справі № 761/2235/16-ц (провадження №61-1491 св 18) зазначено, що звільнення позивача за власним бажанням, відсутність власних заощаджень також наявність тієї обставини, що в його житті відбулися суттєві зміни, викликані хворобою батька, не можуть бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів, оскільки вказані обставини існували на час розгляду справи про стягнення аліментів.

Суд відзначає, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням і дана обставина існувала на час розгляду справи в суді про стягнення аліментів. Тому, посилання представника позивача ОСОБА_1 на зміну матеріального стану позивача у зв`язку з втратою однієї роботи не може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан позивача після стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей погіршився, що могло бути підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів згідно з вимогами ст.192 СК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення матеріального стану позивача, або інших доказів для можливості застосування норм ст.192 СК України. Тому, позов в частині зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає.

Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити повністю.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується наступним.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то витрати, що пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1) необхідно покласти на позивача. Крім того, з позовної заяви слідує, що вона містить дві самостійні вимоги немайнового характеру і при поданні позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Проте, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1). Тому, з позивача необхідно стягнути в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на те, що позов задоволенню не підлягає, то витрати на професійну правничу допомогупозивача розподілу не підлягають і залишаються за позивачем, а тому суд не призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 , з посиланням на ст.246 ЦПК України, просить суд вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем, після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів та зміну їх розміру відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 призначити судове засідання на 11.30 год. 25.03.2024р., яке проводити в залі судових засідань №1 Новгородківського районного суду (вул. Дружби 126, смт Новгородка Кіровоградської області). Встановити відповідачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 10.03.2024р.

Повне судове рішення складено 06.03.2024р.

Суддя О.С.Добрострой