Справа № 643/8965/23
Провадження № 2-о/643/32/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О. В.,

за участю секретаря судового засідання Ткачова Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Авер`янова Людмила Петрівна, Харківська міська рада про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Жукова В. М. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить:

- встановити факт його постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Вимоги обґрунтовані тим, що встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно з метою захисту прав ОСОБА_1 для подальшого врегулювання спадкових справ. Так, представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 по день смерті своєї дружини ОСОБА_2 , проживав однією сім`єю разом з нею та їх спільним сином за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації. Запис щодо місця реєстрації ОСОБА_1 було здійснено 25.07.1979 за адресою: АДРЕСА_2 , за якою він не проживав з 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Так як ОСОБА_1 постійно проживав разом з дружиною та сином за однією адресою у АДРЕСА_1 , у тому числі, на день її смерті, вважав, що прийняв спадщину та 24.07.2023 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку на звернення із такою заявою та через те, що не проживав (не зареєстрований) із спадкодавцем за однією адресою. У зв`язку з чим, представник заявника звертається до суду з заявою про встановлення вищевказаного факту.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року витребувано у державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Авер`янової Л. П. належним чином завірену копію спадкової справи № 70979643, номер у нотаріуса № 696/2023, яка заводилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Судове засідання відкладено.

02 листопада 2023 року, на виконання ухвали суду від 05 жовтня 2023 року, від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи № 696/2023.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року судове засідання відкладено та залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Харківську міську раду.

02 лютого 2024 року від представника Харківської міської ради Рєзанова А. Б. через систему «Електронний суд» надійшла заява про залишення заяви ОСОБА_1 у справі № 643/8965/23 без розгляду. В обґрунтування заявленого клопотання представником, з огляду на положення ст. 293 ЦПК України та судової практики, зазначено, що окреме провадження призначено для розгляду справ, метою яких є підтвердження наявності/відсутності неоспорюваних прав, та справ, не пов`язаних з наступним вирішенням спору про право. Представник заінтересованої особи зазначив, що судове рішення за результатами розгляду справи № 643/8965/23 суттєво впливає на майнові права та обов`язки Харківської міської ради з огляду на положення ст. 1277 ЦК України про порядок визнання спадщини відумерлою, з яких слідує обов`язок ради внаслідок відсутності дійсних спадкоємців після смерті ОСОБА_2 щодо звернення до суду із відповідною заявою про визнання спадщини квартири АДРЕСА_3 , відумерлою та її передачу у комунальну власність. З огляду на положення ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України та позиції, викладеної у судовій практиці, представник Харківської міської ради просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки даний спір повинен розглядатися за правилами позовного провадження.

05 березня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Жукової В. М. через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій остання просить здійснити розгляд клопотання представника Харківської міської ради про залишення заяви без розгляду без участі заявника та без її участі. У заяві представник заявника заперечує проти задоволення клопотання представника Харківської міської ради про залишення заяви без розгляду. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, з посиланням на ст. 315 ЦПК України, що такий факт встановлюється у судовому порядку саме у порядку окремого провадження. У даній справі, з огляду на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, спір про право між ОСОБА_1 та заінтересованою особою Харківською міською радою відсутній, оскільки заявник проживав на день смерті дружини разом з нею.

Станом на 05 березня 2024 року інших заяви по суті справи до суду не надходило.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання про залишення заяви без розгляду та заперечення на нього, встановив таке.

Окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За правилами ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, судами розглядаються справи про встановлення фактів за визначеним переліком та передбачено, що судом можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

На позиції та висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), посилається і представник заявника, як на обґрунтування заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, з урахуванням вищевикладеного, слід зазначити і таке.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України, встановлено черговість спадкування за законом.

За правилами ст. 1261, 1268 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З заяви ОСОБА_1 слідує, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Заявник на час відкриття спадщини був зареєстрований зі спадкодавцем за різними адресами.

З матеріалів спадкової справи № 696/2023 (номер у спадковому реєстрі 70979643), заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ,та постанови державного нотаріуса П`ятої ХМДНК Авер`янової Л. П. № 1460 від 11.08.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що 24.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на спадкове майно померлої ОСОБА_2 ; 11.08.2023 представник ОСОБА_1 за довіреністю звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом; заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановлений законом строк від спадкоємців не надходило; заповіти від імені померлої відсутні, на час смерті спадкодавця спадкоємець ОСОБА_1 не проживав постійно із спадкодавцем; інших заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Отже, постановою нотаріуса заявнику відмовлено в оформленні права на спадкування з підстав як пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, так і відсутності на час відкриття спадщини факту реєстрації із спадкодавцем за однією адресою.

Відтак, для реалізації спадкових прав заявник пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса, а звернення у строки передбачені ст. 1269, 1270 ЦК України є підставою підтвердження права заявника на спадщину за законом.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки подана заява свідчить про те, що існує спір про право, а саме право на спадщину, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні.

У зв`язку з наведеним, суд вважає що вказану заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши, що заявник вправі подати позов на загальних підставах.

Разом з цим, суд роз`яснює, що заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою про встановлення зазначеного факту, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження до інших спадкоємців які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем має бути відповідний орган місцевого самоврядування, що також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

Керуючись ст. 258 261, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Авер`янова Людмила Петрівна, Харківська міська рада про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на повторне звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. В. Осадчий