Справа № 234/538/22
Провадження № 2/202/2076/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу № 234/538/22

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до

ОСОБА_1

про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

19.01.2022 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, який уточнило 15.02.2022 та мотивувало тим, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н від 13.10.2010. Вказаною заявою підтверджується факт того, що ОСОБА_2 була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй у письмовій формі.

ОСОБА_2 у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором від 13.10.2010, а отже у неї виникла заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 її заборгованість перед банком за кредитним договором становила 6 316 грн. 20 коп. (заборгованість за тілом кредиту).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є відповідач по справі ОСОБА_1 , оскільки є сином померлої та на день її смерті був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_2 , а відтак спадщину після її смерті прийняв у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Крім ОСОБА_1 спадкоємцем померлої є ОСОБА_3 , як її чоловік, який спадщину також прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Враховуючи викладене, а також той факт, що до складу спадщини входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлої ОСОБА_2 , просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3 158,10 грн. за кредитним договором №б/н від 13.10.2010 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3 158,10 грн. за кредитним договором №б/н від 13.10.2010, а також вирішити питання щодо судових витрат.

У зв`язку з зупиненням роботи Краматорського міського суду Донецької області, 27.11.2023 справа надійшла в провадження судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Михальченко А.О.

29.11.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження. Судом відповідачам визначено строк для подання відзиву на позов.

17.01.2024 за клопотання позивача судом витребувані докази від Управління Реєстраційних повноважень та ведення Реєстру ТГ Краматорської міської ради та від Першої краматорської ДНК.

02.02.2024 та 08.02.2024 до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 29.02.2024 провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 закрите у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 (до подання позову до суду).

Повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду позивач та відповідач до суду не з`явилися. Будь-яких заяв не надали.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача, оскільки про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином (отримання судових повісток в підсистемі «Електронний суд» та поштові відправлення з судовими повістками, які повернулись до суду), причини неявки суду невідомі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

13.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого Краматорським МВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області 15.08.2016.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13.10.2010 (станом на 14.08.2016) судом встановлено, що ОСОБА_2 , у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України, не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором від 13.10.2010, а отже у неї виникла заборгованість.

При цьому судом встановлено, що станом на дату смерті ОСОБА_2 її заборгованість перед банком за кредитним договором від 13.10.2010 становила 6 316 грн. 20 коп., з яких 6 316 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту.

Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України)

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не складала, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру.

Однак, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є її син (відповідач по справі) ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Приписами ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З копії паспорта померлої ОСОБА_2 судом встановлено, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час, з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 відповідач по справі ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак суд приходить до висновку, що відповідач по справі спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняв, оскільки постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

З копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 , яка заведена Першою краматорською ДНК №93/2017 за претензією кредитора, а саме АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав вимоги ч.2 ст.1281 ЦК України та пред`явив 02.02.2017 свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 .

Однак, в матеріалах спадкової справи нема жодної заяви від осіб, які могли б бути спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 , про прийняття спадщини після її смерті.

При цьому суд зазначає, що зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника.

У той же час, відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16 зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

У справах № 496/4363/15, № 2609/30529/12, № 645/1566/16, № 615/473/20, № 592/8674/20, № 521/10631/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з принципом змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, спадкоємець повинен доводити обсяг спадкового майна та його вартість, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 вказала, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, у особи відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У даній справі судом перевірено та встановлено, що вимога АТ КБ «Приватбанк» пред`явлена до не належного відповідача, оскільки ОСОБА_1 спадщину після смерті матері не прийняв.

За таких обставин суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані в справі докази, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склала 29.02.2024

Суддя А. О. Михальченко