Дата документу 20.02.2024Справа № 554/1643/24
Провадження № 2/554/3146/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна, в якому просить закрити виконавче провадження №48255316, відповідно до якого Октябрським районним судом м.Полтави 01.07.2015 року було накладено обтяження у виді арешту його нерухомого майна та зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши позов на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави 01.07.2015 року було видано виконавчий лист, на підставі якого старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Токарь К.М. 04.08.2015 року було відкрите виконавче провадження №48255316, відповідно до якого борг ОСОБА_1 перед стягувачем Українсько-Австрійським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фішер-Мукачево» становить 125 000 грн. Відповідно до вказаного ВП №48255316 на рахунки ОСОБА_1 та майно було накладено арешт. 14.12.2020 року державним виконавцем виконавчий лист було повернуто стягувачу, тому позивач вважає, що ВП №48255316 повинно бути закрито і арешти, пов`язані з ВП №48255316, зняті державним виконавцем.

Спірне питання регулюється спеціальними нормами права, встановленими у розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18.

У цивільній справі арешт на спірне майно накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження ВП №48255316, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, а тому для нього встановлений інший порядок захисту порушеного права шляхом звернення до суду із скаргою, а не у порядку позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна - не підлягає розгляду в порядку позовного провадження у цивільному судочинстві, оскільки питання про закриття виконавчого провадження, зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя А.М.Чуванова