ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1440/24 Справа № 205/7856/23 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, за прострочення грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, за прострочення грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.01.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі 422/9815/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 006-В/57 від 19.05.2008 року у сумі 853 356 грн. 28 коп., яка складається з залишку строкової заборгованості у розмірі 740 212 грн. 99 коп., боргу за несплаченою частиною кредиту по договору у розмірі 24 079 грн. 96 коп., заборгованості по простроченим нарахованим процентам у розмірі 77 281 грн. 43 коп., заборгованості за нарахованим процентам у розмірі 4 577 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 7 204 грн. 24 коп. У задоволені вимог ПАТ «Фідобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 006-В/57 від 19.05.2008 року з ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» судовий збір у розмірі по 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі по 60 грн. з кожного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2020 року по справі № 422/9815/12 замінено стягувача у виконавчих листах № 422/9815/12, 2/205/4/13 ПАТ «АБ «Фідобанк» його правонаступником ТОВ «Спектрум Ессетс».

Постановою Дніпровського Апеляційного суду від 17.11.2021 року по справі № 422/9815/12 апеляційну скаргу ТОВ «Спектрум Ессетс» залишено без задоволення та залишено без змін ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2021 року, якою у задоволенні заяви ТОВ «Спектрум Ессетс», заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа відмовлено.

Відповідачем у період з 15.01.2013 рік по теперішній час рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2013 року по справі № 422/9815/12 не виконано та не виконувалось, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості 853 356 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 76 872,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 186 598,67 грн., що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду, з урахуванням ст. 257 ЦК України (строк позовної давності) у період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. Таким чином, сума інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання складає 263 470,87 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» 263 470,87 грн., з яких: інфляційні втрати - 186 598,67 грн.; 3 % річних - 76 872,20 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, за прострочення грошового зобов`язання - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № 006-В/57 від 19.05.2008 року ОСОБА_1 отримав від АТ «Факторіал - Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» кредит у розмірі 99000 Доларів США на строк з 19.05.2008 р. по 18.05.2023 р.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2/006-В/57 від 19.05.2008 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 006-В/57 від 19.05.2008 року, укладеного між банком та боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 19.05.2008 року, відповідно до якого було накладено заборону відчудження майна, зареєстрованого в реєстрі за № 988.

Відповідачі не надавали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

ПАТ «Фідобанк» звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районний суд м. Дніпропетровська від 15.01.2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 006-В/57 від 19 травня 2008 року у сумі 853 356 грн. 28 коп., яка складається з залишку строкової заборгованості у розмірі 740 212 грн. 99 коп., боргу за несплаченою частиною кредиту по договору у розмірі 24 079 грн. 96 коп., заборгованості по простроченим нарахованим процентам у розмірі 77 281 грн. 43 коп., заборгованості за нарахованим процентам у розмірі 4 577 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 7 204 грн. 24 коп. У задоволені вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 006-В/57 від 19 травня 2008 року з ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судовий збір у розмірі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судовий збір у розмірі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 13.03.2013 р.

25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 006-В/57 від 19.05.2008 року, перейшло до ТОВ «Спектрум Ессетс».

Ухвалою Ленінського районний суд м. Дніпропетровська від 27.11.2020 р. замінено стягувача у виконавчих листах № 422/9815/12, 2/205/4/13 Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Фідобанк» його правонаступником обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс».

Ухвалою Ленінського районний суд м. Дніпропетровська від 25.02.2021 р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.11.2021 р. ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2021 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2021 р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17.11.2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2022 р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2021 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17.11.2021 року відмовлено.

ТОВ «Спектрум Ессетс» у позовній заяві стверджує, про виникнення у відповідача нового грошового зобов`язання на підставі вказаного рішення суду, а тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем такого зобов`язання просить стягнути борг нарахований на підставі ст. 625 ЦК України, а саме: 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості у розмірі 263470,87 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача не виникало нове зобов`язання перед позивачем на підставі рішення суду, а порядок виконання рішення суду врегульовується Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних та інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Згідно із ч.ч. 1-2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання нарахованих за період невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення від 15.01.2013 року, яке набрало законної сили, про стягнення грошових коштів.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто, відповідно до положень статті 11 ЦК України, рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4 ст. 36, ст.ст. 43, 46, частиною третьою статті 334, ч. 1 ст. 401, ч. 3 ст. 653 ЦК України. У таких випадках рішення суду дійсно породжує нові зобов`язання, які до його ухвалення не існували.

Отже, у випадку існування між сторонами договірних відносин до ухвалення судового рішення, таке рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує іншого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Суд також відзначає, що право на нарахування збитків, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, існувало у позивача і на час пред`явлення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яким встановлювався факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання, однак таким правом позивач на той час не скористався.

Рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов`язання грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20.

Колегія суддів, зазначає, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» -залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: