УХВАЛА

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 570/2664/17

провадження № 61-13162св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачі: ОСОБА_5 , Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області,

третя особа: відділ у Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та місті Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справизаяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа: відділ у Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та місті Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, про визнання недійсним рішення сільської ради та Державного акта на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від огорожі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, у якому просили визнати недійсним рішення Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 19 березня 2010 року № 553 в частині затвердження технічної документації по передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та передачі у власність громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0, 0775 га для ведення особистого селянського господарства, Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯП № 785424 від 26 серпня 2010 року, зобов`язавши відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від огорожі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2019 року замінено у справі відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30 000, 00 грн.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2021 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4 000, 00 грн понесених судових витрат (за правничу допомогу), тобто з кожного позивача по 1 000, 00 грн.

Постановою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року постанову Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу змінено, збільшено стягнуту на користь ОСОБА_5 суму витрат на професійну правничу допомогу з 4 000,00 грн до 10 000,00 грн, тобто стягнуто з кожного позивача по 2 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 000,00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції, тобто по 1 250,00 грн з кожного.

У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачів на її користь витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 280 грн.

Заява обґрунтована тим, що під час ухвалення постанови від 11 жовтня 2023 року Касаційний цивільний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених нею у суді касаційної інстанції.

Перевіривши доводи ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторонами подавались докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішив питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною другою статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат (відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат), що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат (відмовлено у розподілі таких витрат) або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані з вимогами самого позову. Таким чином, ці питання не є самостійними позовними вимогами і не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою чи скаргою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18.

Враховуючи наведене, оскільки заявник не повинна сплачувати судовий збір за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду в частині розподілу судових витрат, такі витрати не підлягають відшкодуванню позивачами відповідачу.

Водночас Верховний Суд роз`яснює заявнику, що вона не позбавлена можливості повернути помилково сплачений судовий збір на підставі Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (зі змінами).

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа: відділ у Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та місті Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, про визнання недійсним рішення сільської ради та Державного акта на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від огорожі відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

М. Ю. Тітов