Номер провадження: 22-ц/813/2242/24
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
22.01.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року,
за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, за участю стягувача ОСОБА_3 ,
Зазначеною ухвалою суд задовольнив заяву ОСОБА_3 про забезпечення доказів шляхом огляду за їх місцезнаходженням, зобов`язав ОСОБА_1 , як власника квартири, та ОСОБА_4 , як особу яка фактично проживає у квартирі, надати до огляду квартиру АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису. Провести огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відео фіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників. Зазначив, що ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у зв`язку з порушенням норм права при її постановленні. Одеським апеляційним судом ухвалою від 14 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження.
Скаржник вважає, що є підстави для визнання неправомірною постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про відкриття виконавчого провадження № 72259452 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням, оскільки вказана ухвала є незаконною крім того, не відноситься до переліку ухвал які є виконавчим документом.
ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про відкриття виконавчого провадження № 72259542 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 72259542 від 13 липня 2023 року з виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2023 року про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням; постановити окрему ухвалу на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо порушень законодавства приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем, які призвели до порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та вирішити питання розподілу судових витрат.
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 23 серпня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича відмовив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на порушенням судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована незгодою з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у приватного виконавця аналізувати зміст виконавчого документа. Зміст ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року є вочевидь незаконним, а сама ухвала неправосудною. Також вважає порушенням приватним виконавцем Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не містить резолютивної частини виконавчого документа.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.09.2023 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Приватний виконавець копію ухвали про відкриття виконавчого провадження та копію апеляційної скарги отримав в особистому кабінеті Електронного суду 21.09.2023 року та 25.08.2023 року відповідно, що підтверджується довідками.
ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття виконавчого провадження та копію апеляційної скарги отримав в особистому кабінеті Електронного суду 21.09.2023 року та 25.08.2023 року відповідно, що підтверджується довідками.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що хвала суду від 03.07.2023 року є законною і правосудною. Суд першої інстанції, діючи відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, застосував способи забезпечення доказів, які є розумними та адекватними з огляду на конкретні обставини справи. Крім того, ухвалою від 20.07.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 18.07.2023 року про визнання ухвали від 03.07.2023 року такою, що не підлягає виконанню. Підстав для невиконання ухвали суду у приватного виконавця немає, останній діяв згідно із законом та виконавчим документом.
Представник скаржника копію ухвали про відкриття виконавчого провадження отримав в особистому кабінеті Електронного суду 21.09.2023 року, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась повідомлена у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Приватний виконавець у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повістку отримав 08.12.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник приватного виконавця Зауліна О.Г. у судовому засіданні просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
ОСОБА_3 повістку отримав 08.12.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 23 серпня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала про забезпечення доказів (із урахуванням ухвали про виправлення помилки) містила повні та коректні данні, передбачені ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», що дозволяли ідентифікувати боржника та стягувача; містила зобов`язання, що не виконується боржником добровільно та згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вважається виконавчим документом, підстав для винесення повідомлення про повернення стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документу у відповідності із п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не було. Суд першої інстанції вважав, що дії, у рамках виконавчого провадження, зокрема, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2023 року, вчинені приватним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень, право скаржника не було порушено, у зв`язку із чим скарга у цій частині підлягає відхиленню. Інші вимоги скарги суд першої інстанції вважав похідними.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 03 липня 2023 року задовольнив заяву ОСОБА_3 про забезпечення доказів. Зобов`язав ОСОБА_4 , як власника квартири, та ОСОБА_1 , як особу яка фактично проживає у квартирі, надати до огляду квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису. Зобов`язав провести огляд квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири із застосуванням фото, відеофіксації та складанням детального протоколу, за участю сторін або їх представників. Зазначив, що ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Копію ухвали постановив направити на виконання у Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та сторонам. Огляд квартири та складання детального протоколу постановив виконати та направити до суду в строк до 01.08.2023 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.
Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа, відповідно у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) (п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Ухвала Приморського районного суду м. Одеси ухвалою від 03 липня 2023 року в резолютивній частині містить відомості про те, що «вона є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень».

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

17.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження, в якій посилалась на невідповідність ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року вимогам ч. 11 ст. 118 ЦПК України, тому вважала, що вказана ухвала не підпадає під виключення ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець листом від 17.07.2023 року повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

Обов`язки виконавця визначено положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Доводи скарги на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_1 з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року з огляду на її невідповідність вимогам ЦПК України. Колегія суддів зауважує, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, оскільки не свідчать про протиправність дій приватного виконавця під час примусового виконання, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року.

Приватний виконавець не наділений обов`язком перевірки наявності підстав для прийняття судом рішень та здійснення аналізу ухвалених судових рішень, вимогам положень ЦПК України за умови, якщо виконавчий документ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.07.2023 року, була чинною, в резолютивній частині містила зазначення про те, що є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто, містила всі обов`язкові реквізити визначені, положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», то у приватного виконавця були відсутні передбачені законом підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання або зупинення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушень вимог в частині примусового виконання лише частини ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року, оскільки в заяві про примусове виконання ухвали суду стягувач просив прийняти до примусового виконання ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року в частині зобов`язання надати до огляду квартиру АДРЕСА_2 для здійснення перевірки зовнішнього вигляду та стану приміщень квартири, їх фотографування та відеозапису.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, як ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року, так і ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2023 року про внесення виправлень були предметами апеляційного перегляду.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень Одеський апеляційний суд постановами від 09.10.2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнив, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року скасував та постановив нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення доказів відмовив (провадження № 22-ц/813/6964/23); апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнив, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2023 року скасував та постановив нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року відмовив (провадження № 22-ц/813/7070/23).

Окрім вже зазначеного, згідно відомостей з АСВП виконавче провадження № 72259542, яке відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. від 13.07.2023 року на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року, закрито.

Вказане також підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2023 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, долучена до матеріалів справи, оскільки відомості Автоматизованої системи виконавчого провадження є загальнодоступними. Отримання інформації з загальнодоступних державних реєстрів не є отриманням нових доказів, а копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2023 року відповідає відомостям з АСВП тому з метою повного та об`єктивного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про можливість долучення до цивільної справи та дослідження зазначеної постанови.

Щодо вимог про постановлення окремої ухвали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Згідно зі статтею 385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Суд апеляційної інстанції не встановив таких порушень законодавства, які давали б підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі, у зв`язку з чим, вимоги про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 72259452 від 13.07.2023 року, вчинені приватним виконавцем відповідно до закону, в межах його повноважень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький