Провадження №2/489/663/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про здійснення перерахунку заборгованості спожитої теплової енергії

встановив.

Позивачка, через свого представника адвоката Бикова Д.Ю., звернулася до суду з позовом, яким просила зобов`язати ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» провести перерахунок послуги з постачання теплової енергії за опалення квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок: НОМЕР_1 за період з 01.01.2018 по дату звернення до суду протягом десяти календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили. Мотивуючи вимоги тим, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 03.07.2022. відповідачем нараховано за особовим рахунком № НОМЕР_1 зареєстрованого на квартиру за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 31588,32 грн. 25 квітня 2023 року вона звернулася до відповідача, у зв`язку з ухваленням постанови Урядом України та Міністерством реінтеграції від 21.04.2023 про заборону стягувати боргів за житлово-комунальні послуги з громадян хто є ВПО за період після 24.02.2022, з вимогою здійснити реструктуризацію боргу без урахування тих, що утворилися після 24.02.2022 до кінця воєнного стану та 30 днів після. Проте, їй стало відомо, що Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ за заявою ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» за вимогою про стягнення з неї заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2018 по 01.05.2021 у розмірі 15570,56 грн. 13 червня 2023 року нею подано заяву про надання виписки розрахунків із зазначенням нарахувань за кожен місяць, починаючи з 01.05.2021, проте, відповіді так і не отримала. Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті відповідача було з`ясовано, що сума боргу станом на 01.05.2021 становить 23877,21 грн. За її підрахунками, заборгованість за період з 01.05.2021 на дату звернення складає 7059 грн. Отримавши від відповідача відповідь на звернення, вона дізналася, що станом на 01.05.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість за послуги з постачання теплової енергії складає 31523,18 грн. та направлено тв. двох екземплярах договори реструктуризації заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 14227,81 грн. 29 червня 2023 року вона звернулася до відповідача з заявою здійснити перерахунок незаконно нарахованих сум, з урахуванням норм чинного законодавства. Листом від 07.07.2023 відповідачем надано відповідь з випискою помісячних нарахувань вартості послуг з постачання теплової енергії за період з 01.05.2021 по 01.06.2023. Листом від 21.07.2023 надано відповідь, в якій зазначено щодо заборгованості у розмірі 31588,32 грн. та рекомендовано укласти договір реструктуризації на заборгованість, яка не охоплена рішенням суду та рекомендовано звернутися до відділу збуту енергії товариства. Вона декілька разів зверталася до відповідача з метою укладення договору про реструктуризацію, однак їй пропонувалося лише підписати пустий бланк договору, мотивуючи тим, що немає часу заповнювати, або повідомляли, що договір не готовий. Здійснити перерахунок відповідач відмовляється, останню заборгованість зазначено 8307,15 грн. за період з 01.09.2008, що було додано до розміру заборгованості. Однак, ця заборгованість, яка нарахована 15 років тому, ніде до цього часу не фігурувала, в рішенні суду теж не була обґрунтована. Надати пояснення відповідач відмовляється, як і врегулювати спір у досудовому порядку.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивачка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3 та являється споживачем послуг з постачання теплової енергії, що надає ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ». Постанова КМУ «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 зі змінами, внесеними згідно Постанови КМУ від 21.04.2023 № 390, на яку посилається позивачка, не відміняє здійснення нарахування за послуги з постачання теплової енергії та не звільняє споживачів від сплати за дані послуги. Позивачка помилково вважає цю Постанову як заборону на нарахування та стягнення основної заборгованості за отриману теплову енергію. Станом на 31.01.2024 за вказаною вище адресою значиться заборгованість у сумі 33399,31 грн. Інформація щодо стану розрахунків щомісячно вноситься в рахунки повідомлення Миколаївського міського інформаційно-розрахункового центру, які доставляються в поштові скриньки мешканцям, а також відображена в особистому кабінеті споживача, який розміщений на веб-сайті відповідача. Розмір нарахувань за послуги з постачання теплової енергії в опалювальні сезони розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів, фактичного тепло споживання будинку та величини опалювальних площ квартир будинку, підключених до системи централізованого опалення. Будинок за адресою: АДРЕСА_4 обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії. В позовній заяві позивачка зазначає, що за її підрахунками заборгованість за період з 01.05.2021 на дату звернення складає 7059 грн., але в свою чергу не надає обґрунтованість щодо неправомірного розрахунку зробленого відповідачем, а також контр розрахунок відповідних нарахувань. Що стосується укладення договору реструктуризації заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, то відповідачем було направлено на адресу позивача 2-х примірниках договору. Станом на сьогодні, позивачкою не підписано та не повернуто зазначений договір про реструктуризацію заборгованості.

Від представниці позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що відповідач у відзиві повідомляє про те, що станом на 31.01.2024 за адресою позивача рахується заборгованість у розмірі 33399,31 грн., яка складається з заборгованості за теплову енергію, отриману в період з 01.09.2008 по 01.11.2018 у розмірі 8307,15 грн., заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2018 по 01.09.2021 у розмірі 15570,56 грн., суми на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1492,86 грн., 3% річних у розмірі 704,09 грн. та судовий збір у розмірі 227 грн.; а також з заборгованості за теплову енергію, отриману у період з 01.09.2021 по 01.02.2024 у розмірі 1492,86 грн.. В той же час, відповідач повідомляє, що заборгованість у розмірі 1492,86 грн., 704,09 грн. та 227,00 грн. була сплачена 10.04.2023 позивачем на підставі судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 25.10.2021. Тобто, надані відповідачем розрахунки є такими, що не відповідають дійсності та підлягають перерахунку. Позивачка просить суд зобов`язати відповідача виключити з розрахунку заборгованості боргу за період з 01.09.2008 по 01.11.2018, оскільки строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості сплив ще 01.09.2011-01.11.2021, а відтак зазначена заборгованість не буде стягнута відповідачем у примусовому порядку, через що остання має визнатись безнадійною та бути списана.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2023, цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.01.2024, цивільну справу прийнято до провадження, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою в паспорті позивачки серії НОМЕР_2 .

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири АДРЕСА_1 .

Позивачкою долучено до матеріалів справи скрін телефону через додаток «Дія» довідку переселенця № 5105- від 03.07.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

25 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» з заявою, якою просила розробити договір реструктуризації боргу без урахування суми, яка утворилася після 24.02.2022 до кінця воєнного стану та 30 днів після, з урахуванням постанови Урядом України та Міністерством реінтеграції від 21.04.2023 про заборону стягувати боргів за житлово-комунальні послуги з громадян хто є ВПО за період після 24.02.2022.

Як вбачається з листа ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» від 22.05.2023 за вих. № 831-Ф, ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 21.04.2023 № 390 до припинення чи скасування військового стану забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 з дати початку по дату завершення бойових дій, а саме по Миколаївській міській територіальній громаді за період з 24.02.2022 по 11.11.2022, у разі надання виконавцю комунальних послуг у паперовій чи електронній формі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або інших документів, що підтверджують їх відсутність у житловому приміщенні, в якому вони є споживачами з місця тимчасового проживання. Проте, дана постанова не відміняє здійснення нарахування за послуги з постачання теплової енергії та не звільняє споживачів від сплати за дані послуги. Станом на 01.05.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , зареєстрованому на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії складає 31523,18 грн. Рекомендовано укласти договір реструктуризації заборгованості у сумі 14227,81 грн. на 12 місяців та направлено проект договору реструктуризації у двох екземплярах.

З виписки нарахувань по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.05.2021 по 01.06.2023, вбачається, що станом на 01.06.2023, з урахуванням сплаченої суми заборгованості у розмірі 3000,00 грн., заборгованість становить 31555,75 грн.

29 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту збуту теплової енергії ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» з заявою про здійснення перерахунку фактично спожитої теплової енергії, яка подається до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» від 21.07.2023 за вих. № 1052-Ф, станом на 01.07.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 , значиться заборгованість у сумі 31588,32 грн., яка підлягає оплаті в повному обсязі. Інформація щодо стану розрахунків щомісячно вноситься в рахунки повідомлення Миколаївського міського інформаційно-розрахункового центру, які доставляються в поштові скриньки мешканцям, а також відображена в особистому кабінеті споживача, який розміщений на веб-сайті. Товариством було підготовлено та направлено на адресу ОСОБА_1 проект договору реструктуризації заборгованості, яка не охоплена рішенням суду. Але, договір реструктуризації не підписаний та не повернуто на адресу товариства.

25 жовтня 2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ, яким стягнуто в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2018 по 01.05.2021 у розмірі 15570,56 грн.; нараховану за період з 01.11.2018 по 01.09.2021 суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1492,86 грн., три відсотки річних у розмірі 704,09 грн.; судовий збір в розмірі 227,00 грн. по 75,67 грн. з кожного.

Позивачка зазначає, що за її підрахунками заборгованість за період з 01.05.2021 на дату звернення складає 7059 грн.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Позивачка в своєму позові, як на підставу здійснення перерахунку, посилається на постанову Урядом України та Міністерством реінтеграції від 21.04.2023 про заборону стягувати боргів за житлово-комунальні послуги з громадян хто є ВПО за період після 24.02.2022.

21.04.2023 КМУ схвалив розроблену Мінреінтеграції постанову №390, яка забороняє стягувати із громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року, відповідно до умов якої споживачі мають надати постачальнику комунальних послуг або управителю багатоквартирного будинку документи, що підтверджують їх відсутність у будинку. Це перш за все довідка внутрішньо переміщеної особи, документ про тимчасовий прихисток в іноземній державі або документи з роботи, щодо лікування, навчання, проходження військової служби.

Тому помилковим є посилання позивача на вказану Постанову КМУ від 21.04.2023, оскільки вказана постанова не забороняє постачальнику комунальних послуг нараховувати плату за надані послуги, та у разі якщо особа не мешкає на території, де ведуться бойові дії або тимчасово окуповані рф, відповідно до Переліку Мінреінтеграції, вона повинна звернутись до постачальника комунальних послуг, та надати відповідні документи, що підтверджують її відсутність у будинку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» направляла на адресу позивачки проект Договору реструктуризації заборгованості, яка не охоплена рішенням суду.

Позивачка вказує, що вона декілька разів зверталася до відповідача з метою укладення договору про реструктуризацію, однак їй пропонувалося лише підписати пустий бланк договору, мотивуючи тим, що немає часу заповнювати, або повідомляли, що договір не готовий.

Доказів на підтвердження зазначеного суду не надано, а тому дані твердження позивачки судом не беруться до уваги.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у задоволенні вимог про зобов`язання здійснити перерахунок, суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наведених вище підстав.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про здійснення перерахунку заборгованості спожитої теплової енергії відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , юридична адреса: м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

Повний текст судового рішення складено «02» травня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева