Справа номер 487/9163/21 Головуючий суду першої інстанції Цуркан Р. С.
Провадження номер 22-ц/812/382/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.

із секретарем судового засідання Біляєвою В. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2024 року, постановлену за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

В грудні 2021 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» подало до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію у сумі 1588,74 грн, а також судового збору у сумі 2270 грн, який ними було сплачено у сумі 2059,80 грн при поданні позову та 210,20 грн про поданні заяви про видачу судового наказу, який був скасований ухвалою суду 22 грудня 2020 року.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (відсутній предмет спору).

Обґрунтовуючи своє клопотання, позивач вказував, що під час розгляду справи 11 липня 2023 року відповідач сплатив борг у повному обсязі, а тому відсутній предмет спору.

Посилаючись на те, що наявні підстави для закриття провадження у справі, позивач просив повернути сплачений ним судовий збір.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2024 року клопотання ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» задоволено частково.

Провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Проте, у задоволенні клопотання позивача про повернення судового збору відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції вважав, що у зв`язку із сплатою ОСОБА_1 всієї суми боргу між сторонами відсутній предмет спору, а тому наявні підстави, передбачені п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України для закриття провадження у справі.

Відмовляючи у поверненні судового збору, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач не підтримав заявлених ним вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, то відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України він може претендувати на стягнення понесених ним судових витрат з відповідача, а не на їх повернення.

Крім того суд зазначив, що оскільки судовий наказ було скасовано, то згідно з вимогами ч.2 ст.164 ЦПК України внесена при поданні заяви про видачу судового наказу сума судового збору стягувачу не повертається.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із цією ухвалою суду, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для повернення судового збору.

Фактичні обставини

Судовим наказом Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 травня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було стягнуто заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 1588,74 грн та судовий збір у сумі 210,20 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року зазначений вище судовий наказ скасовано за заявою ОСОБА_1

22 грудня 2021року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» подало до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 1588,74 грн та судового збору у сумі 2270 грн.

Сплата судового збору підтверджена виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 24.03.2020 та 08.12.2021, а також платіжним дорученням №14705 від 08.12.2021 на суму 210,20 грн та 2059,80 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні 17 січня 2024 року представник позивача підтримала заявлене ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернення судового збору.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, яким визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За змістом статті 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Згідно з ст.164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина 2 статті 255 ЦПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за розгляд справи в суді за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 1588,74 грн сплатило судовий збір у сумі 2270 грн.

У зв`язку із сплатою відповідачем боргу під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Суд першої інстанції погодився із цим клопотанням та закрив провадження у справі саме за цією підставою.

За такого, висновок суду про відсутність підстав для повернення ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» судового збору не відповідає вимогам вищевикладеного законодавства.

Оскільки стаття 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає повернення судового збору у разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), то клопотання позивача про повернення йому судового збору є слушним і має бути задоволеним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (стаття 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у поверненні судового збору скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про повернення судового збору.

Щодо розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги, яка стосувалася оскарження відмови у поверненні судового збору, позивач сплатив 3028 грн.

Проте, у разі оскарження судового рішення лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Враховуючи викладене, вказана сума судового збору підлягає поверненню позивачу як помилково сплачена.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2024 року в частині відмови у поверненні судового збору скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про повернення судового збору задовольнити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» судовий збір з Державного бюджету України у сумі 2270 грн за подання позовної заяви до суду першої інстанції та у сумі 3028 грн за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.