Провадження 2 /522/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

22 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 1000,00 євро.

В С Т А Н О В И В:

24.08.2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування позову позивач зазначала, що 19.05.2021 року відповідачка позичила у позивачки грошові кошти у розмірі 12000,00 євро. Відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 9000,00 яка з урахуванням процентів за користування коштами загально склала 10518,6 євро, які позивач вважає за необхідне стягнути з відповідачки.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року вирішено відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до ухвалення рішення у справі. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та призначити розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року вирішено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити та накласти арешт на 411/1000 квартири АДРЕСА_1 .

28.11.2022 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідачка не заперечувала обставин отримання позики, вказала, що готова повернути борг у розмірі 8000, 00 євро, однак заперечувала щодо стягнення процентів.

29 листопада 2022 року третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зупинення провадження по справі до вступу у справі правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_1 . До заяви додана копія свідоцтва про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивач ОСОБА_1 , про що свідчить актовий запис № 11431 від 24 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року вирішено зупинити провадження у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до залучення до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_1 .

23 лютого 2023 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Кукало О.М. із заявою про відновлення провадження у справі, у зв`язку з тим що 22 грудня 2022 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1 , за результатом чого нотаріусом заведено спадкову справу.

Також у заяві, представник відповідача просить витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №11431 (адреса нотаріуса: м. Одеса, вул. Жуковського 12.).

Ухвалою суду від 24.02.2023 року вирішено відновити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 30.03.2023 року вирішено залучити у якості правонаступника позивача ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 - позивача ОСОБА_2 .

01.05.2023 року від правонаступника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення позовних вимог яка прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

18.05.2023 року від відповідачки до суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог з додатками письмових доказів.

Під час судового засідання призначеного 11.10.2023 року правонаступник позивача ОСОБА_2 під відеозапис отримав від відповідача 8000,00 євро, а саме 7900,00 євро та за взаємною згодою 105,00 дол. США, про що склав розписку копія якої долучена до матеріалів справи.

31.01.2024 року від правонаступника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про закриття провадження відносно позовних вимог про стягнення боргу у сумі 8000,00 євро та процентів та продовжити провадження у справі з приводу стягнення з відповідача суми боргу у сумі 1000,00 євро.

Ухвалою суд від 31.01.2024 року вирішено провадження стосовно позовних вимог ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 8000,00 євро та процентів за користування позикою закрити та продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 1000,00 євро.

У судове засідання призначене на 22.02.2024 року з`явились позивач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_5 .

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Сторона відповідача заперечувала проти задоволення в повному обсязі.

Заслухавши думки сторін, показання свідка, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.05.2021 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12000,00 євро.

Як вбачається з позову та не заперечується сторонами, з 24.07.2021 року по 06.01.2022 року відповідачкою було сплачено ОСОБА_1 борг у сумі 2000,00 євро. Таким чином залишок по боргу після цього становив 10000,00 євро.

Відповідно до розписки від 26.07.2022 року ОСОБА_6 (мати відповідачки) повернула ОСОБА_1 частину боргу у розмірі 1000,00 євро. Таким чином залишок по боргу становив 9000,00 євро, та саме за стягненням даної суми первісний позивач звернувся до суду.

Як вже було зазначено, під час судового засідання призначеного 11.10.2023 року правонаступник позивача ОСОБА_2 під звуко- та відеозапис отримав від відповідача 8000,00 євро, а саме 7900,00 євро та за взаємною згодою 105,00 дол. США. Таким чином залишок по боргу становить 1000,00 євро.

Відповідачем надано до суду копію розписки від 14.09.2022 року про те, що ОСОБА_1 отримала 14.09.2022 року 1000 євро від ОСОБА_4 , діючої від ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу відповідно до розписки від 19.05.2021 року. Оригінал розписки було оглянуто в судовому засіданні та повернуто стороні відповідача.

Позивач під час судового засідання від 05.12.2023 року поставив під сумнів вказану розписку.

Також відповідачем надано до суду аудіозапис від 21.10.2022 року між ОСОБА_7 та представником ОСОБА_4 щодо мирного врегулювання спору, з якого вбачається, що на момент 21.10.2022 року ОСОБА_1 підтвердила наявність боргу в сумі 8000,00 євро.

Позивач поставив під сумнів вказаний доказ та вказав, що на вказаному аудіозаписі голос не схожий на голос його матері.

Під час судового засідання від 11.01.2024 року було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила, що вона особисто була присутня 14.09.2022 року в квартирі де проживала ОСОБА_8 і в цей день було передано кошти 1000,00 євро та особисто ОСОБА_1 складено відповідну розписку від 14.09.2023 року. Також свідок підтвердив, що на звукозаписі від 21.10.2022 року звучить її голос та голос ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою.

Судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою.

Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

Позивач вказує, що на його думку є сумнівним той факт, що маючи розписку від 14.09.2022 року сторона відповідача надала до суду вказаний доказ лише разом з відповіддю на заяву про збільшення позовних вимог. Позивачем заперечується факт написання його матір`ю вказаної розписки, заперечується факт голосу його матері на аудіозаписі та вказує, що саме на відповідача покладений обов`язок доведення повернення 1000 євро.

Суд не може погодитись зі вказаним обґрунтування виходячи з наступного.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивач спростовує версію подій відповідача з приводу повернення 1000,00 євро з точки зору недоведеності. Позивач ставить під сумнів достовірність доказів наданих відповідачем.

Однак позиція позивача не може бути просто припущенням, заснованим на здогадках чи на підозрах. Чим менш ймовірна подія, тим більше має бути свідчень на підтвердження того, що вона дійсно могла мати місце.

Суд також звертає увагу, що сторона відповідача з початку розгляду справи (у відзиві) визнавала позовні вимоги саме у розмірі 8000,00 євро, тобто з урахуванням 1000,00 євро сплаченої відповідно до розписки від 14.09.2022 року.

На думку суду факт подання вказаної розписки та аудіозапису до суду лише 18.05.2023 року не може свідчити про сфальшованість вказаних доказів.

Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень.

Сумніви позивача щодо достовірності вказаних доказів ґрунтуються позивачем виключно на основі припущень. Відповідач в свою чергу достовірність вказаних доказів підтвердив показаннями свідка та оригіналом розписки.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач під час розгляду справи наполягав, що подавши до суду докази (копію розписки та аудіозапис) відповідачі зобов`язані також довести, що вказані докази є достовірними. Суд критично ставиться до вказаного обгрунтування позивача, адже сумнів у достовірності доказу (його заперечення) не може мати ефімерний та абсолютний характер та повинен доводитись стороною позивача відповідними доказами.

На думку суду стооною відповідача надано достатньо доказів на підтвердження сплати боргу у розмірі 1000 євро, яка не спростована позивачем належними доказами, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 1000,00 євро відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення буде виготовлений 04.03.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

22.02.24