Справа № 175/5452/21
Провадження № 2/175/607/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання Бабко-Малої В.В.,

Представника позивача Манукяна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

22 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22 грудня 2024 року матеріали позовної заяви були розподіленні до провадження судді Васюченко О.Г.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року суддею Васюченко О.Г. було задоволено самовідвід головуючого судді Васюченко О.Г. у зв`язку із тим, що суддя Васюченко О.Г. здійснював розгляд справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Бойко О.М.

31 січня 2022 року суддя Бойко О.М. прийняв до свого провадження матеріали позовної заяви та відкрив провадження по справі у загальному позовному провадженню.

Згідно позовної заяви позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 335 142 грн. 92 коп., а саме: відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 318 632 грн. 92 коп., відшкодування спричиненої моральної шкоди - 10 000 грн., відшкодування витрат на проведення експертного дослідження 3 000 грн., відшкодування витрат за доставку евакуатором пошкодженого автомобіля 3 510 грн., та стягнути ОСОБА_2 : відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн., судовий збір 3 351,43 грн., а у сього 13 351,43 грн., які були понесені позивачем під час розгляду справи.

Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення від 14 лютого 2023 року, яким вирішено:

«… Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 318 632 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування на витрати для проведення експертного дослідження у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування витрат за доставку евакуатором пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. які були понесені позивачем.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 3 351 грн. 43 коп. …».

10 травня 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви відповідача зазначав, що отримав заочне рішення від 14.02.2023 року лише 18.04.2023 року та на той момент знаходився на тимчасово окупованій території України, а саме за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим не зміг належним чином здійснити захист свої законних прав та інтересів.

Також вказав, що у позовній заяві, ще одну адресу, як адресу місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 за якою на момент звернення до суду він не проживав і почав проживати постійно лише з кінця грудня 2022 року.

Щодо суті спору зазначив, що заочне рішення необхідно скасувати додатково з наступних обставин.

Відповідач вважав, що, оскільки позивач є власником автомобіля «Фольсваген» державний номерний знак НОМЕР_3 , то, за умови, що не він, як власник, знаходився за кермом, а третя особа ОСОБА_3 , то вона так саме несе відповідальність як особа, яка завдала збитки позивачеві, а також повинна була бути залучена до справи як співвідповідач або третя особа. Також, не надано підтвердження того, що вона керувала транспортним засобом на законних підставах.

Тому, з огляду на це відповідач ОСОБА_2 вважав, що він не є єдиною особою, яка має компенсувати збитки позивачеві ОСОБА_1 .

Додатково відповідач зазначив, що до позовної заяви додано акт з надання послуг по поточному ремонту автомобіля від 02.09.2021 року № ОФ00000150 відповідно до якого ФОП надав послуги евакуатора та завантаження розвантаження нерухомого автомобіля на загальну суму 3 510,00 грн., однак цей акт не містить печатки. Також до матеріалів справи не додано витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачалось би існування відповідної фізичної-особи підприємця та наявність дозволених видів економічної діяльності останнього, а також не надано рахунок та квитанцію які б могли підтвердити наявність економічно-господарської взаємодії між контрагентами.

ОСОБА_2 вважає, що наданий до позовної заяви Висновок експерта товарознавця від 29.09.2021 року №091/21 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ було складено із суттєвим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092.

Вважав, що оскільки його не було запрошено на проведення експертного дослідження, то він не переконався в об`єктивності та неупередженості проведення огляду та експертизи. Вважає, що ціна визначена у висновку експерта не відповідає дійсності, оскільки, на його думку, отриманні пошкодження автомобіля не можуть мати таку вартість і це викликає у відповідача сумнів щодо реальності проведеного дослідження.

Також, при поданні позовної заяви, відповідачеві не зрозуміло чи відремонтований автомобіль «Фольсваген» державний номерний знак НОМЕР_3 і тому чи дійсно позивачем понесенні саме такі фактичні витрати на відновлення транспортного засобу, які зазначенні у висновку експерта.

Відповідач звернув увагу, що позивачем сплачено експерту 3000,00 грн. за проведення оцінки завданого збитку та додав квитанцію від 29.09.2021 року №21041, з якої вбачається, що Фізична-особа підприємець отримала грошові кошти проте також до матеріалів справи не додано витяг з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачалось би існування відповідної фізичної-особи підприємця та наявність дозволених видів економічної діяльності останнього, а також не надано рахунок та квитанцію які б могли підтвердити наявність економічно-господарської взаємодії між контрагентами.

ОСОБА_2 в заяві про перегляд заочного рішення також зазначив, що незважаючи на те, що відповідачем було забезпечено цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, однак не було надано будь-якого доказу цього.

Натомість, позивачем додано Поліс ОСЦПВВНТЗ Позивача та Довідку КБ Райфайзен Банк від 15.11.2021 року №173, відповідно до якої ПрАТ СК «Євроінс Україна» здійснила відповідну виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500,00 грн. ОСОБА_1 .

Проте, визначити саме за яким страховим випадком та в рахунок чиєї відповідальності, було виплачене страхове відшкодування, а також достатність страхового відшкодування, на думку відповідача, - неможливо за цим документом. Що в свою чергу виключає можливість встановлення різниці між завданим збитком та здійсненим страховим відшкодуванням.

Керуючись викладеним, відповідач вважав, що Позивачем не додано до позовної заяви будь - яких доказів які б надали змогу встановити реальні збитки завдані ОСОБА_1 , що виключає об?єктивну можливість на підставі закону задовольнити позовні вимоги, оскільки відсутні достатні та достовірні докази завданих та понесених витрат.

Щодо моральної шкоди, яку просить стягнути позивач з відповідача, ОСОБА_2 зазначає наступне.

У позовній заяві, позивач вказує, що поніс глибокі і тривалі моральні страждання які поніс в результаті психологічної травми, яку він отримав внаслідок ДТП довготривалою відсутністю користування автомобілем та дорожнечею відновлювального ремонту.

Однак, на думку відповідача, оскільки позивач в ДТП участі не приймав та має право на відшкодування витрат на відновлення пошкодженого майна, проте не виключно за рахунок відповідача, а слід також долучити до відповідальності третіх осіб таких як ОСОБА_3 , яка керувала його автомобілем.

З цього, на його думку, вказане виключає взагалі наявність моральної шкоди у Позивача і тим більше провину, в тому числі особисту (одноособову) Відповідача. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині. Також наголошує на тому, позивачем додано до позовної заяви Договір від 29.09.2021 року №26-21 про надання правової допомоги та Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. При цьому, до Позовної заяви Позивачем не додано Ордер на надання правової (правничої) допомоги, акти виконаних робіт, рахунок, квитанцію, тощо.

Таким чином, будь-якого доказу про здійснення відповідних витрат, в розумінні ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за твердженнями відповідача не надано. Отже, в цій частині, на думку відповідача, позовна заява також не підлягає задоволенню.

Відповідач просив суд, зменшити суму відшкодування збитків, з урахуванням провини другого водія та урахувати, що станом на час розгляду справи відповідач доглядає малолітню дитину та не працевлаштований у зв`язку із доглядом за дитиною. Крім того, відповідач має статус тимчасово переміщеної особи у зв?язку iз збройною агресією рф, відповідно всі доходи та майно залишилися на тимчасово окупованих територіях, і, на думку відповідача, вже розкрадене та знищене окупантами, що також вказує на неспроможність відповідача до сплати будь - яких збитків.

Отже, керуючись вищезазначеним, відповідач зазначає, що станом на час розгляду цивільної справи він має вкрай скрутне матеріальне становище, що дає, на його думку, підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за цивільним позовом.

Ухвалою суду від 19 травня 2023 року заяву відповідача по справі ОСОБА_2 було задоволено. Заочне рішення суду від 14 лютого 2023 року було скасоване та справа була призначена до нового розгляду.

У судовому засіданні 11 липня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хрипунов Д.Г. заявив клопотання про проведення судової авто товарознавчої експертизи. Він зазначив на те, що вказані позивачем суми в проведеній раніше експертизі не кореспондуються із наявними механічними пошкодженнями і викликають сумніви щодо реальності проведеного дослідження у зв`язку з чим, з метою доведення вказаних обставин необхідно провести судову авто-товарознавчу експертизу.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Манукян Г.Г. не заперечував проти призначення авто-товарознавчої експертизи.

Відповідач та його представник підтримали заявлене клопотання.

Ухвалою суду від 11 липня 2023 року по справі було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про призначення по справі авто-товарознавчої експертизи.

Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди авто-товарознавчу експертизу.

На вирішення експертів було поставлено наступні питання:

- які механічні пошкодження отримав автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 в результаті ДТП яка сталася 02.09.2021 року?

- яка вартість матеріального збитку завдана власнику автомобіля «Фольсваген» державний номерний знак НОМЕР_3 в результаті ДТП яка сталася 02.09.2021 року?

Проведення судової авто-товарознавчої експертизи було доручено експертам Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС (Будівельний тупик, 1, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000).

Оплату за проведення судової авто-товарознавчої експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

15 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання судового експерта від 02 серпня 2023 року за № СЕ-19/104-23/25552-АВ, про надання додаткових матеріалів та вчинення дій, пов`язаних з проведенням судової експертизи, необхідних для складання висновку.

У клопотанні експерта було зазначено, що відповідач ОСОБА_2 не здійснив оплату проведення судової експертизи.

12 вересня 2023 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ-19/104-23/25552-АВ від 04.09.2023 року.

В повідомленні було зазначено, що 22.08.2023 року вартість проведення судової експертизи було сплачено, проте станом на 04 вересня 2023 року до експертної установи не було надано до огляду, для проведення дослідження, колісний транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , що унеможливило органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ, його комплектність, укомплектованість, технічний стан, пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна, таким чином експерту не надано вихідних даних необхідних для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливило її проведення.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року, після повернення матеріалів справи з експертної установи, провадження по справі було поновлено.

Позивач у судовому засіданні не з`явився, клопотань щодо відсутності не надав.

Представник позивача адвокат Манукян Г.Г. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач не з`явився, клопотань, щодо поважних причин його відсутності не надавав, а також клопотань про відкладення розгляду справи. У телефонному режимі секретареві судового засідання повідомив, що йому прийшла повістка в «Дію» на 16:30 15 січня 2024 року, проте справа була призначена на 14:30 15 січня 2024 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 27 листопада 2023 року, в якій зазначено, що він про день час та місце розгляду справи на 15.01.2024 року о 14:30 годині повідомлений.

Інформаційний ресурс «Дія» не є складовою Інформаційного ресурсу «Судова влада України» або системи «Електронний суд», якими повинні керуватись учасники судового процесу та з яких повинні отримувати інформацію щодо стану розгляду справ.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 02 вересня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася у смт. Слобожанське на перехресті вул. Тепличної та просп. Слобожанського, за участю транспортних засобів «Audi A-4» державний номер НОМЕР_5 , який під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_6 , під керування дружиною позивача ОСОБА_5 , останньому було завдано матеріальну шкоду внаслідок отриманих механічні пошкодження.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Audi A-4» державний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України. Зазначені обставини встановлені постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року.

Щодо стверджень відповідача, що, оскільки, за кермом знаходилась дружина позивача, а ДТП сталося саме за її участі, а тому вона так само повинна відшкодовувати збитки позивачеві, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Як вбачається з Постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , винним у скоєнні ДТП є саме відповідач ОСОБА_2 , який з`явившись до суду свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаявся. (а.с. 22)

Згідно наданого до позовної заяви свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , згідно з якого вбачається, що 13 жовтня 2007 року вони уклали шлюб, а отже станом на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди 02 вересня 2021 року є подружжям.

Суду не зрозумілі ствердження відповідача при яких він вимагає від дружини позивача відповідальності за участь у ДТП в якій вона є постраждалим водієм та не винною, оскільки їхала на зелений дозволяючий сигнал світлофора, а відповідач рухаючись на червоний забороняючий сигнал світлофора здійснив зіткнення із іншим автомобілем.

Частина 1 статті 1166 ЦК України зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкоду завдав саме відповідач ОСОБА_2 , а тому він є єдиною та належною особою для відшкодування завданих збитків позивачу ОСОБА_1 .

Щодо стверджень ОСОБА_2 , що до позовної заяви додано акт з надання послуг по поточному ремонту автомобіля від 02.09.2021 року № ОФ00000150 відповідно до якого ФОП надав послуги евакуатора та завантаження розвантаження нерухомого автомобіля на загальну суму 3 510,00 грн., однак цей акт не містить печатки, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 581 ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки, проте використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Щодо витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачалось би існування відповідної фізичної-особи підприємця та наявність дозволених видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Частина 7 статті 81 ЦПК України зазначає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись цими нормами, суд дослідив акт №ОФ00000150 від 02.09.21 з надання послуг по поточному ремонту автомобіля, з якого вбачається що у верхній частині акту зазначенні реквізити ФОП ОСОБА_6 , зокрема ЄДРПОУ .

Здійснивши запиту до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за яким, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_6 має відповідні види економічної діяльності, а саме 45:20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів», дата державної реєстрації 17.10.2017 року, в стані припинення не знаходиться.

Щодо того, що до позову не надано рахунок та квитанцію які б могли підтвердити наявність економічно-господарської взаємодії між контрагентами, суд не може із цим погодитись.

Усі господарські операції, у тому числі і з надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування (документація). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»).

Також для контролю і впорядкування обробки даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Чинним законодавством не передбачені будь-які типові документи для оформлення операцій з надання (отримання) послуг. Як правило, таким документом є акт наданих послуг.

Для того щоб акт був визнаний первинним документом, він повинен містити всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88).

Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», який діяв на час виникнення відносин між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 , а саме в редакції від 01.07.2021 року, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, керуючись цим, суд не вбачає порушень або ознак невідповідності акту №ОФ00000150 від 02.09.21 з надання послуг по поточному ремонту автомобіля наданого позивачем до позовної заяви, до вимог чинного законодавства України або законодавства України станом на час виникнення відносин між сторонами. (а.с. 23)

Щодо стверджень ОСОБА_2 , що наданий до позовної заяви Висновок експерта товарознавця від 29.09.2021 року №091/21 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ було складено із суттєвим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092, оскільки його не було запрошено на проведення експертного дослідження, то він не переконався в об`єктивності та неупередженості проведення огляду та експертизи, суд зауважує наступне.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092 не містить норм, які вимагають чи зобов`язують замовника експертного дослідження або експерта викликати інших осіб для проведення експертизи.

Пункт 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, в редакції станом на час проведення експертизи, а саме від 08.11.2019 року містить наступне:

«… У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. …».

З цього вбачається, що немає імперативної норми для виклику сторонніх осіб для участі у проведенні експертного дослідження.

Щодо стверджень відповідача, що ціна визначена у висновку експерта не відповідає дійсності, оскільки, на його думку, отриманні пошкодження автомобіля не можуть мати таку вартість і це викликає у відповідача сумнів щодо реальності проведеного дослідження, слід зазначити наступне.

Суд дослідивши всі обставини справи зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 до суду не були поданні достатні докази чи посилання на обґрунтованість стверджень, що експертне дослідження що надане до позовної заяви, а саме Висновок експерта товарознавця від 29.09.2021 року №091/21 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ виконане із порушеннями законодавства України або методик використаних при здійсненні експертного дослідження.

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Як вбачається із висновку експерта товарознавця від 29.09.2021 року №091/21 щодо вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4 , складає 446 132,92 грн. і, дослідивши висновок експерта, в суду немає підстав вважати, що воно виконане в порушення вимог законодавства.

Щодо суми матеріального збитку, суд зауважує, що увесь перелік ремонтної калькуляції викладений у Додатку №2 до висновку №091/21 від 29.09.2021 року. (а.с. 43-49)

З урахуванням того, що автомобіль станом на час проведення експертного дослідження мав вік менше 5 років та є автомобілем бізнес-класу, суми матеріального збитку не викликає сумніву в суду.

У судовому засіданні неодноразово позивачем зазначалось, що транспортний засіб позивача ОСОБА_1 «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4 було відремонтовано та отримано страхову виплату на його відновлення та як вже зазначалось у судді немає підстав вважати, що експертне дослідження містить невідповідну вартість відновлювального ремонту.

Щодо стверджень, що позивачем сплачено експерту 3000,00 грн. за проведення оцінки завданого збитку та додано квитанцію від 29.09.2021 року №21041, з якої вбачається, що Фізична-особа підприємець отримала грошові кошти проте також до матеріалів справи не додано витяг з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачалось би існування відповідної фізичної-особи підприємця та наявність дозволених видів економічної діяльності останнього, а також не надано рахунок та квитанцію які б могли підтвердити наявність економічно-господарської взаємодії між контрагентами, суд зазначає наступне.

Здійснивши запиту до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за яким, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_7 , який здійснював експертне дослідження, має відповідні види економічної діяльності, а саме 69.10 «Діяльність у сфері права», дата державної реєстрації 04.06.2003 року, в стані припинення не знаходиться.

КВЕД-2010 69.10 «Діяльність у сфері права» включає серед іншого діяльність державних та приватних нотаріусів, судових виконавців, третейських суддів, експертів і арбітрів, а отже має відповідний вид економічної діяльності.

Щодо наявності рахунку або квитанції, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявна квитанція №21041 від 29.09.2021 року, за послугу з висновку №091/21 від 29.09.2021 року. (а.с. 61)

Як вже зазначалось вище, для того щоб акт був визнаний первинним документом, він повинен містити всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88).

Отже, керуючись цим, суд не вбачає порушень або ознак невідповідності квитанції №21041 від 29.09.2021 року наданої позивачем до позовної заяви, до вимог чинного законодавства України або законодавства України станом на час виникнення відносин між сторонами.

Щодо стверджень відповідача ОСОБА_2 , що позивачем додано Поліс ОСЦПВВНТЗ Позивача та Довідку КБ Райфайзен Банк від 15.11.2021 року №173, відповідно до якої ПрАТ СК «Євроінс Україна» здійснила відповідну виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500,00 грн. ОСОБА_1 .

Проте, визначити саме за яким страховим випадком та в рахунок чиєї відповідальності, було виплачене страхове відшкодування, а також достатність страхового відшкодування, на думку відповідача, - неможливо за цим документом. Що в свою чергу виключає можливість встановлення різниці між завданим збитком та здійсненим страховим відшкодуванням.

Керуючись викладеним, відповідач вважає, що Позивачем не додано до позовної заяви будь - яких доказів які б надали змогу встановити реальні збитки завдані ОСОБА_1 , що виключає об?єктивну можливість на підставі закону задовольнити позовні вимоги, оскільки відсутні достатні та достовірні докази завданих та понесених витрат.

Суд зауважує, що довідка Райфайзен банку вих. №173 від 15.11.2021 року в якій зазначається, що на картковий рахунок ОСОБА_1 були зараховане страхове відшкодування згідно акту №41311/21 від 29.10.2021 року від ПрАТ «СК «Євроінс Україна», містить лише факт зарахування коштів на рахунок позивача.

Враховуючи розмір збитків визначених у експертному дослідженні (446 132,92 грн.), а також суму страхової виплати (127 500,00 грн.) сума відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, згідно позовних вимог складає 318 632,92 грн., і є обґрунтованою, як вже зазначалось вище з урахуванням стану автомобіля та його класу.

Щодо моральної шкоди, яку просить стягнути позивач з відповідача, ОСОБА_2 зазначив наступне.

Відповідач не погоджується із тим, що позивач вказує, що поніс глибокі і тривалі моральні страждання які поніс в результаті психологічної травми, яку він отримав внаслідок ДТП довготривалою відсутністю користування автомобілем та дорожнечею відновлювального ремонту.

Відповідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

А враховуючи той факт, що під час ДТП отримала тілесні ушкодження дружина позивача ОСОБА_3 , яка знаходилась в автомобілі під час зіткнення із автомобілем відповідача, то суд погоджується, що позивач ОСОБА_1 отримав душевні та моральні страждання, внаслідок отримання душевних травм близькою особою, а також через ушкодження власного майна та необхідності витрачання додаткових зусиль для організації свого власного життя внаслідок вказаного ДТП.

Оскільки в матеріалах справи не містяться, зазначенні позивачем у позовній заяві відомості, що в автомобілі знаходилась також і донька позивача, то суд не може брати це до уваги.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вина відповідача доведена Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в якій, суд повторно зауважує, що ОСОБА_2 з`явившись до суду свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не

В даному випадку були порушені права позивача, як власника, які закріплені ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може незаконно бути позбавленим права користування, тому

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.), судом враховуючи принцип співрозмірності, а тому позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають задоволенню.

Також, відповідач не погоджується із вартістю правничої допомоги наданої позивачеві за Договором від 29.09.2021 року №26-21 про надання правової допомоги, оскільки, до позовної заяви Позивачем не додано Ордер на надання правової (правничої) допомоги, акти виконаних робіт, рахунок, квитанцію, тощо.

Таким чином, на думку відповідача, будь-якого доказу про здійснення відповідних витрат, в розумінні ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за твердженнями відповідача не надано. Отже, в цій частині, на думку відповідача, позовна заява також не підлягає задоволенню.

Суд не погоджується із цими ствердженнями, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст.113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 3 статті 137 ЦПК України зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи присутня копія Договору №26-21 від 29.09.2021 року (а.с. 62-66) та Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги №26-21 від 29.09.2021 року, що є невід`ємною Договору (а.с. 67).

В Додатковій угоді сторони домовились: «… внести зміни до п.4.1 розділу 4. ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ РОЗРАХУНКІВ, а саме: - оплата за наданні правової послуги, по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.09.2021 року на перехрести вул. Тепличної та проспекту Слобожанському м. Дніпро на судовому слідстві в Дніпропетровському районому суді по позовної заяви в суми 10000 грн. (_десять тисяч_) гривень 00 копійок …».

Отже, у відповідності до ч.3 ст. 137 ЦПК України, вимоги щодо підтвердження витрат на правничу допомогу були виконанні.

Також, суд зауважує, що у відповідності до ч.6 ст.137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не було доведено неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а самі лише допущення щодо неспівмірності не можуть враховуватись судом.

Так витрати пов`язані з одержанням правової допомоги адвоката, становлять 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги №26-21 від 29.09.2021 року.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати.

Відповідач просить суд, зменшити суму відшкодування збитків, з урахуванням провини другого водія та урахувати, що станом на час розгляду справи відповідач доглядає малолітню дитину та не працевлаштований у зв`язку із доглядом за дитиною. Крім того, відповідач має статус тимчасово переміщеної особи у зв?язку iз збройною агресією рф, відповідно всі доходи та майно залишилися на тимчасово окупованих територіях, і, на думку відповідача, вже розкрадене та знищене окупантами, що також вказує на неспроможність відповідача до сплати будь - яких збитків.

Суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідач фактично посилається на те, що військова агресія рф проти України є непереборною силою, а тому ОСОБА_2 має певну складність із виконанням зобов`язання.

Необхідно роз`яснити відповідачеві, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Доводи позивача про зменшення сум відшкодування або звільнення його від обов`язку відшкодовувати матеріальну та моральну шкоди, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України судом не приймаються, оскільки позивачем під час судового розгляду не доведено причинно-наслідкового зв`язку невиконання зобов`язання з необхідності відшкодовування матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 та введенням воєнного стану на території України, у зв`язку із збройною агресією рф проти України.

Відповідачем не надано до суду документального підтвердження, що він дійсно є внутрішньо-переміщеною особою з окупованих територій, а також документальне підтвердження того, що в нього на утриманні є малолітня дитина.

Саме лише додане до заяви, про перегляд заочного рішення, свідоцтво про народження не може бути належним доказом про факт знаходження дитини на утриманні, оскільки суд, з наявних матеріалів справи, не може встановити чи дійсно ця дитина знаходиться на утриманні ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, що заподіяна власнику автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_6 , була замовлена автотоварознавча експертиза суб`єкту підприємницької діяльності оцінювачу ОСОБА_7 , сертифікат оціночної діяльності №571 від 26.10.2001 року.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 091/21 від 29 вересня 2021 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_6 , становить 446 132 грн., 92 коп.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без наявності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім того, відповідно до ст. 3 Закону - «обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».

Згідно з полісом №204524442 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Volkswagen» державний номер НОМЕР_6 , на момент скоєння ДТП був забезпечений відповідним полісом в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна».

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб».

ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» - здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 127 500 грн., дана виплата лише частково покриває встановлений розмір матеріального збитку.

В зв`язку з чим, розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача становить 335 142 грн. 92 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того позивачу була завдана моральна шкода яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу по вині відповідача, а саме порушення звичайного способу життя (змушений витрачати час на судові засідання для відновлення порушеного права, заподіяного в результаті ДТП), душевних страждань, що виражається в порушенні сну, надмірної нервозності оскільки наслідки дорожньо-транспортної пригоди, не вирішені, а порушені права позивача не відновлені. Душевні страждання, які тривають тривалий час, та витрати, пов`язані з душевними стражданнями, які впливають на психічний стан позивача не можливістю думками відволіктися від усього, що сталося із позивачем та продовжує тривати, оскільки останній змушений щодня спостерігати та знати про зміни основ конструкції його авто в результаті ДТП яке сталось 02 вересня 2021 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000 грн.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням задоволення всіх позовних вимог та з урахуванням стягнення моральної шкоди в частині, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем під час звернення до суду у повному обсязі.

Витрати позивача, пов`язані з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, становлять 3 000 грн. 00 коп. (дві тисячі вісімсот грн. 00 коп.). які також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1192, 1194 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 318 632 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування на витрати для проведення експертного дослідження у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування витрат за доставку евакуатором пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. які були понесені позивачем.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 3 351 грн. 43 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст судового рішення складено 15.02.2024 року.