Справа № 137/1358/23
Провадження №22-ц/801/664/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

05 березня 2024 рокуСправа № 137/1358/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без руху у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2024 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду усунути її недоліки.

19 лютого 2024 року, не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

23 лютого 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Літинського районного суду Вінницької області.

04 березня 2024 року з Літинського районного суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Однак апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою на дану ухвалу суду першої інстанції не може бути відкрито з таких підстав.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Частина 1 ст. 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Зазначене положення процесуального закону не створює передумов для двозначного тлумачення наведеної норми та не передбачає винятків оскарження інших ухвал, ніж ті, що зазначені у наведеному переліку.

Ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху відсутня у переліку ухвал, зазначених у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, отже така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зробив висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15ц та Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 610/2972/17.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ухвала суду першої інстанції від 15 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без руху не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, то апеляційну скаргу у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України слід повернути особі, яка її подала.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 квітня 2019 року у справі № 756/17020/18.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що даній справі Літинський районний суд Вінницької області в ухвалі від 20 лютого 2024 року вказав, що вважає, що позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а тому розгляд справи слід продовжити (а. с. 67).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 357, 359, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року у вказаній справі повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

О. С. Панасюк