Справа № 307/497/24
Провадження № 2/752/4123/24
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до Тячівського районного суду Закарпатської області з наведеним позовом.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року дану позовну заяву направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Справа надійшла до Голосіївського районного суду 12 березня 2024 року та за результатами проведеного 20 березня 2024 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана до провадження судді Слободянюк А.В.

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 25.03.2024, наведену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, з моменту отримання ним копії ухвали суду.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ч. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення (яким є також ухвала суду) є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу вбачається, що документ в електронному вигляді "Ухвала іменем України" від 25.03.24 по справі №307/497/24 було доставлено до електронного кабінету представника позивача адвоката Ількова М.М. 26.03.2024 о 22:06:03.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Тобто з огляду на зазначене, враховуючи що ухвала надійшла до електронного кабінету представника позивача після 17:00, днем отримання ухвали вважається 27.03.2024.

Отже з урахуванням вищенаведеного, вбачається, що початком перебігу строку для усунення недоліків позовної заяви слід вважати 27.03.2024, тоді граничний строк, для усунення недоліків даної позовної заяви, з урахуванням десятиденного терміну, який обраховується з моменту доставлення копії ухвали стороні позивача до електронного кабінету, був 08.04.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 08.04.2024 недоліки вказані судом в ухвалі від 25.03.2024 стороною позивача усунуто не було.

При цьому, як встановлено судом, 22.04.2024 від представника позивачів засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява про усунення недоліків з додатками, яка згідно трекінгу відправлення "Укрпошта" була прийнята поштовим оператором 17.04.2024.

Тобто, вбачається, що наведена заява про усунення недоліків подана представником позивачів з пропуском десятиденного терміну, встановленого судом в ухвалі від 25.03.2024.

Відповідно до заяви, представник позивача не звертався до суду із клопотанням про продовження або поновлення процесуального строку на виконання вимог зазначеної ухвали суду.

Тобто вбачається, що стороною позивача не виконано вимоги судового рішення щодо залишення позову без руху, у строк встановлений ухвалою суду.

Як зазначено у позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із зазначеним позовом, суд вважає за необхідне позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків.

При цьому, позивачу слід роз`яснити, що він не позбавлений можливості повернути собі сплачений судовий збір у разі зверненні до суду з відповідним клопотанням. Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк