Справа №607/5010/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семченко Галина Сергіївна про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частини нежитлового приміщення, загальною площею 79,9 кв.м., ХХХІІ приміщення площею 37,9 кв.м., ХХХІ приміщення площею 42,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), що зареєстрована на праві власності на ім`я ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви заявник вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 липня 2008 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2023 року шлюб між ними розірвано.

На даний час подружні відносини між ними припинено, однак не вирішено питання поділу спільного сумісного майна.

В період шлюбу ними придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частини нежитлового приміщення, загальною площею 79,9 кв.м., ХХХІІ приміщення площею 37,9 кв.м., ХХХІ приміщення площею 42,0 кв.м. Оціночна вартість нерухомого майна становить 2 964 974,42 грн. Право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем.

Вважає, що відповідач є титульним власником спірного нерухомого майна, а тому після розірвання шлюбу може відчужити її, що ускладнить поділ такого майна та виконання рішення суду. Відтак, вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2023 року відповідача засуджено до позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Вказаний вирок залишено без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2024 року. На даний час відповідач відбуває покарання.

До ув`язнення відповідач проживав разом із своєю співмешканкою ОСОБА_4 у спірній квартирі, яка на даний час, зі слів сусід, шукає покупців на дану квартиру. Вона не має доступу до квартири, у зв`язку з чим зверталась у поліцію. Відповідач неодноразово повідомляв їй про продаж спірної квартири.

Посилаючись на наведене та те, що співмешканка може за довіреністю від відповідача відчужити спірне нерухоме майно, що ускладнить виконання можливого рішення суду, просить задовольнити заяву.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, до пред`явлення позову.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

В силу вимог ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, припущення позивача про відчуження майна відповідачем, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача.

Із заяви та долучених до неї документів, судом не встановлено наявності спору між сторонами з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позивач при зверненні із заявою не навела достатньо обґрунтованих підстав існування спору, загрози майбутнього можливого відчуження відповідачем спірної квартири, як і не надала достатньо доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2008 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2023 року.

В період шлюбу, 11 грудня 2013 року ОСОБА_2 придбав 29/100 частин нежитлового приміщення, загальною площею 79,9 кв.м., ХХХІІ приміщення площею 37,9 кв.м., ХХХІ приміщення площею 42,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав від 26 лютого 2024 року, за ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності зареєстровано 29/100 частин нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 79,9 кв.м., ХХХІІ приміщення площею 37,9 кв.м., ХХХІ приміщення площею 42,0 кв.м., , на підставі договору купівлі-продажу серія номер 1305 від 11 грудня 2013 року.

Вказане нерухоме майно придбане у період шлюбу, відтак є спільною сумісною власністю. Позивач вказує, що відповідач, на даний час відбуває покарання.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що заявником не обґрунтовано належними та достатніми доказами, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Самі по собі доводи позивача про те, що між ними не досягнуто згоди щодо поділу майна, оформлення права власності на відповідача, не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для утруднення виконання можливого рішення суду, ухилення відповідача від його виконання.

Доводи позивача про те, що у спірному нерухомому майні проживає співмешканка відповідача ОСОБА_5 , яка шукає покупців та може відчужити спірну квартиру на підставі довіреності, є надуманими та жодними доказами не підтвердженими.

Суд не приймає до уваги доводи заявника щодо відсутності доступу до квартири, у зв`язку з чим остання зверталась у поліцію, оскільки як вбачається із листа-відповіді Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 05 травня 2023 року, таке звернення заявника мало місце ще 25 квітня 2023 року з приводу проникнення у спірне нерухоме майно невідомої жінки. Після проведеної перевірки, підстав для внесення відомостей до ЄРДР не встановлено.

Окрім того, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 369 Цивільного кодексу України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з вимогами ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя ( ч. 2 ст. 65 СК).

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена ( ч. 3 ст. 65 СК).

Поряд з іншими правовими інститутами, реалізацію вказаного конституційного права забезпечує нотаріат.

Положеннями підпунктів 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. пункту 4 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено правила посвідчення правочину щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю, зокрема подружжя:

- правочини щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами.

- при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

-якщо в заяві про згоду на відчуження спільного майна зазначено прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи, на відчуження якого дається згода, нотаріус при посвідченні відповідного договору зобов`язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій заяві.

- розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

- правочин щодо розпорядження майном може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 без нотаріально посвідченої згоди позивача, не зможе відчужити нерухоме майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семченко Галина Сергіївна про забезпечення позову до пред`явлення позову, відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 05 березня 2024 року.

Суддя