Дата документу 23.02.2024Справа № 643/7307/20
Провадження № 2/554/239/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Грай К.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава в режимі відео конференції цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 12.05.2020 звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею, передавши його їй на виховання від батька ОСОБА_3 . В обґрунтування позову вказала, що 20 травня 2015 року вона уклала шлюб із відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею. У грудні 2019 року відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно судового наказу від 28.01.2020 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі частки з усіх його доходів на утримання сина. Відповідач мав змогу бачитися із сином, адже відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради від 29.01.2020 № 15 йому встановлений порядок участі у вихованні їхньої дитини. Проте 21 березня 2020 року ОСОБА_3 за встановленим графіком забрав сина з дитячого закладу і з того часу не повертає його. Вважає дії відповідача незаконними, тому є всі підстави для проживання дитини з нею. Вона здорова, працездатна, шкідливих звичок не має, має вищу освіту, працює, зауважень з боку органу опіки чи правоохоронних органів не має. Вказує, що дуже любить сина, піклується про нього, виховує, виконує батьківські обов`язки. Він є сенсом її життя і між ними існує сильний емоційний зв`язок. Дитина відвідує садок, перебуває не обліку у КНП «Міська дитяча поліклініка». Разом з дитиною вона проживає у двохкімнатній квартирі, де ОСОБА_4 має все необхідне для належного фізичного та духовного розвитку. Вважає, що підстави залишити дитину жити з батьком відсутні. Органом опіки та піклування встановлений графік побачень з дитиною, якого вона дотримується. Відповідач має важкий, невитриманий характер, через його агресивну поведінку вона змушена була звернутися до КЗ «Соціальний готель» і перебувати там протягом 30 днів з 12 листопада 2019 року. Свої побачення з дитиною відповідач нерідко пропускав, що свідчить про проблеми у вихованні дитини у відповідача. Вважає, що ОСОБА_3 не має жодних переваг у проживанні дитини з ним, тому звернулася до суду з позовом.

Ухвалою суддя Московського районного суду м.Харкова Короткого І.П. від 18 травня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01 червня 2020 року замінено третю особу.

Відповідач подав до суду відзив на позов, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Вказав, що посилання позивача на те, що вона має законні підстави для визначення місця проживання дитини з нею, так як це відповідає інтересам дитини, не відповідає дійсності та інтересам дитини. Крім того, у провадженні Московського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження № 0006379 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (справа № 643/3636/20), у якому ОСОБА_1 є обвинуваченою, а він потерпілим. На досудовому розслідуванні було встановлено, що нанесення тілесних ушкоджень позивачем відповідачу було пов`язано з використанням холодної зброї (ножа), у присутності їх сина ОСОБА_4 . Також було встановлено, що ОСОБА_1 намагалася накласти на себе руки шляхом самогубства. У 2012 році його дружина перебувала на стаціонарному лікуванні через спробу суїциду. 24.12.2019 року його дружина хотіла покінчити життя шляхом повішення, про що є відео. Все це проходило у присутності дитини і могло травмувати його психіку. Звертає увагу, що у присутності сусідів дружина заявляла, що може викинути ОСОБА_4 з вікна. В останні місяці ОСОБА_4 проживав з ним, був оточений любов`ю та турботою. Вони разом з тещею, матір`ю позивача, займалися розвитком дитини і готували його до школи. Крім того, він побоювався передавати сина дружині, так як у неї в квартирі постійно перебували якісь сторонні чоловіки і вона не приділяла належної уваги сину. Його пропозицію мирно визначити місце проживання дитини дружина проігнорувала. Таким чином, визначити місце проживання дитини з матір`ю є неможливим, так як він побоюється за життя та здоров`я сина (том 1 а.с.108-111).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 31 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Довготько Т.В., на підставі протоколу про повторний автоматизований розподіл справи між суддями від 27.07.2020.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказала, що дійсно у провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України. Однак, своєї вини вона не визнає, оскільки тілесні ушкодження чоловіку не наносила, його обвинувачення нічим не підтверджуються. Заява ОСОБА_3 , що вона страждає на психічний розлад, спростовується висновком ЛКК від 18.06.2020. Вона є здоровою та їй можна довірити виховання дитини. Також вказує, що дуже любить сина і ніколи ні при яких обставинах не зробить йому такого, що зашкодило б його інтересам. Жодних доводів щодо вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини відповідач в добровільному порядку не приймає. Побоювання відповідача відносно безпеки сина є надуваними та нічим не підтвердженими (а.с.122-123 том 1).

11 вересня 2020 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою: АДРЕСА_1 . (том 1 а.с.133-134). В обгрунтування позовних вимог зазначив, що у провадженні Московського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження № 0006379 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (справа № 643/3636/20), у якому ОСОБА_1 є обвинуваченою, а він потерпілим. На досудовому розслідуванні було встановлено, що нанесення тілесних ушкоджень позивачем відповідачу було пов`язано з використанням холодної зброї (ножа), у присутності їх сина ОСОБА_4 . Також було встановлено, що ОСОБА_1 намагалася накласти на себе руки шляхом самогубства. У 2012 році його дружина перебувала на стаціонарному лікуванні через спробу суїциду. 24.12.2019 року його дружина хотіла покінчити життя шляхом повішення, про що є відео. Все це проходило у присутності дитини і могло травмувати його психіку. Таким чином, залишити ОСОБА_4 проживати разом з батьком буде єдиним правильним рішенням. Крім того, психічний стан ОСОБА_6 викликає занепокоєння та ставить під сумнів можливість проживання дитини з нею. Крім того, 30.08.2020 року приблизно о 21.30 ОСОБА_6 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 вчинили бійку, під час якої розпилили сльозогінний газ в обличчя йому та сину, на підставі чого 03.09.2020 року були складені заборонні приписи щодо кривдника ОСОБА_1 та її матір. Вказує, що має власну квартиру АДРЕСА_1 . В цій квартирі вони проживали разом із відповідачкою однією сім`єю. ОСОБА_4 звик до цього місця і йому буде тут зручно жити. Він оточений любов`ю та турботою. Зазначає, що ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, що містить інтимну схильність. Має місце зустрічей нею за гроші з чоловіками в її квартирі, в час перебування там сина. По цій причині він і забрав сина до себе, щоб він не бачив всього, що робить його мати. Крім цього, відповідач продає своє оголене тіло за гроші в інтернеті. Таким чином, вважає, що їхнього сина потрібно залишити проживати з ним (том 1 а.с.133-134).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23 вересня 2020 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та об`єднано із первісним позовом (том 1 а.с.237).

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічний позов, в якому вказала, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.09.2020 року був задоволений позов ОСОБА_1 та розірвано шлюб між сторонами. Від шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на сьогоднішній день вимушено проживає разом з позивачем, яким відібрано дитину у відповідача. До того ж, ОСОБА_3 ігнорує виконання рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей, відповідно до якого ОСОБА_9 встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні сина. Натомість ОСОБА_9 викрав сина та не повернув його за постійним місцем проживання з матір`ю, переховує дитину та не надає можливості матері з сином зустрічатися. На даний час вони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Вважає, що в інтересах дитини краще проживати з матір`ю. Вона має постійне місце роботи, нормований робочий день, має час відводити дитину до садочка, займатися ним вечорами, гуляти. У її квартирі створені всі умови для проживання дитини, виховання та утримання. Вона не чинитиме перешкод батькові у спілкуванні з дитиною, а сприятиме піклуванню з боку батька. Шкідливих звичок не має, характеризується позитивно. Вона хоче дати дитині освіту і добробут, позивач же цього надати не може. Згідно висновку Служби у справах дітей визначено за доцільне місце проживання дитини визначено з матір`ю. Вказує, що твердження позивача щодо перебування у провадженні суду кримінального провадження не може прийматися судом до уваги, так як вироку щодо неї не постановлено. Термінові заборонні приписи від 03.09.2020, які складені щодо неї та її матері щодо подій 30.08.2020, оскаржують у суді. Зазначає, що заявник замовчує, що конфлікт 30.08.2020 стався не з нею, а між ОСОБА_3 та її матір`ю ОСОБА_7 , у зв`язку з чим остання подала заяву до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України. На більшості фото, які надав позивач, неможливо встановити особу, а тому вони не можуть бути підтвердженням ведення нею аморального способу життя. Вважає ці докази неналежними та недопустимими. Прохала у задоволенні зустрічного позову відмовити (том 2 а.с.3-10).

Протокольною ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2021 року замінено третю особу на Департамент служб у справах дітей ХМР.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотань позивача за зустрічним позовом про долучення письмових доказів.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2021 року призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2022 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2023 року справу прийнято до провадження Октябрського районного суду м.Полтави, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Протокольною ухвалою від 22 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відновлення підготовчого провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 листопада 2023 року у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 про зобов`язання Департаменту служб у справах дітей ХМР надати суду висновок про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

Ухвалами суду від 23 січня 2024 року, 26 січня 2024 року, 09 лютого 2024 задоволені клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 первісний позов підтримала, у задоволенні зустрічного позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, відповіді на відзив, та відзиві на зустрічний позов. Додатково пояснила, що на даний час працює в компанії «Ів роше», одружилася та проживає у власній квартирі з новим чоловіком. Останній раз дитину бачила влітку 2022 року у магазині «АТБ», де невідома їй жінка влаштувала скандал, коли вона наблизилася до сина. До органу опіки з питань визначення місця зустрічей не зверталася, чекає на це рішення суду. Заслухати думку дитину також не вважає за доцільне, оскільки нічого доброго він не скаже. Аліменти на утримання дитини вона не сплачує. Вважає, що всі надані відповідачем фото та переписка в телефоні є сфальсифікованими та монтажем. Наполягала на задоволення позову, дуже страждає від того, що не приймає участі у вихованні сина.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію позивача.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_11 у судове засідання 09.02.2024 року та 23.02.2024 року не з`явилися, останній надіслав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності відповідача, прохав визначити місце проживання дитини з батьком (том 3 а.с.203). У судовому засіданні 26.01.2024 року представник відповідача підтримав зустрічний позов, вважає, що рішення необхідно прийняти в інтересах дитини. Висновок органу опіки вважає застарілим, всі обставини на сьогоднішній день змінилися. Зазначає, що дитина проживає чотири роки з батьком, якби мати хотіла щось змінити, вона б могла забрати дитину, і хто б їй завадив.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомлено ( том 2 а.с.197, том 3 а.с.154, 171, 218).

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Московським відділом ДРАЦС РС Харківського МУЮ 07 липня 2015 року, а/з 1136 (том 1 а.с.7).

Як встановлено у судовому засіданні, подружжя разом з дитиною проживало у квартирі відповідача, між подружжям часто виникали сварки, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, перепискою через засоби мобільного зв`язку (а.с.16).

04.11.2019 року, після чергової сварки, позивач забрала сина та пішла до своєї матері ОСОБА_7 .

За заявою ОСОБА_1 від 12.11.2019 року їй та її сину було надано направлення до комунального закладу «Соціальний готель», як особі, яка потрапила у складну життєву ситуацію (а.с.9-10 том 1).

Разом з тим, із заяви ОСОБА_7 адресованої до Служби у справах дітей від 20.11.2019 слідує, що 04.11.2019 року її донька ОСОБА_6 разом з онуком ОСОБА_4 , після сварки у сім`ї, прийшла жити до неї. 11.11.2019 року без будь-яких пояснень, ОСОБА_1 зібрала речі, взяла онука та пішла в соціальний центр, не повідомивши причини. Після пошуків дружини та дитини 13.11.2019 року ОСОБА_3 знайшов їх у соціальному центрі, при тому, що вони могли жити у квартирі заявниці по АДРЕСА_3 або у іншій квартирі їхньої сім`ї по АДРЕСА_4 , яку її донька здає в оренду (том 3 а.с.32).

Після повернення з соціального притулку ОСОБА_1 разом із сином почали проживати у її квартирі за адресою: АДРЕСА_5 (том 1 а.с.15).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.01.2020 року № 15 встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , визначивши час: перша, третя субота місяця з 09.00 до 13.00 та друга, четверта неділя місяця з 17.00 до 19.00, щопонеділка з 16.00 до 19.00 в присутності матері дитини ОСОБА_12 . Попереджено матір, що перешкоджання зустрічам дитини порушить права дитини та батька (том 1 а.с.8).

21 березня 2020 року ОСОБА_3 забрав сина на зустріч та не повернув його матері. На її неодноразові прохання повернути дитину, повідомляв, що з дитиною все добре, вони в ізоляції через короно вірус, що дитині краще побути у нього ще. Вказане підтверджується перепискою між сторонами (а.с. 18-28, 46-75 том 1).

Станом на 23.03.2020 року ОСОБА_1 працювала на посаді молодшої сестри КП «Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування» з 14 квітня 2018 року (а.с.11 том 1).

У судовому засіданні позивач повідомила, що на даний час працює в компанії «Ів роше», однак доказів цьому не надала.

Згідно Характеристики за вказаним місцем роботи від 14.04.2020 характеризується позитивно (а.с.12 том 1).

Позивач має базову вищу освіту, що слідує з диплому від 01.03.2012 року Національного аерокосмічного університету ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний- інститут» (том 1 а.с.43).

Згідно довідки КЗ «ДНЗ (Ясла-садок) № 100 ХМР від 14.04.2020 року, ОСОБА_4 відвідує заклад з 05.03.2018, останнє відвідування 12.03.2020, дитину приводить та забирає мама, дитина доглянута, одягнена охайно,чисто та за сезоном (а.с.13 том 1).

Відповідно до Довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» ХМР від 06.04.2020 № 280, дитина ОСОБА_4 перебуває на обліку у вказаній установі, мешкає з матір`ю, часто хворіє, лікарняний лист по догляду надавався матері, поліклініку відвідувала у супроводі матері і батька, всі рекомендації батьки виконували (том 1 а.с.14).

У червні 2020 року ОСОБА_6 зверталася до правоохоронних органів із заявами про відібрання у неї сина ОСОБА_3 (а.с.96-97 том 1).

Згідно Висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 422 від 18.08.2020, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 (том 1 а.с.128-129).

У вказаному висновку органу опіки вказано, що згідно висновку ЛКК № 67 наданого КНП «Міський психоневрологічний диспансер» Харківської міської ради, на момент огляду ОСОБА_1 без психологічної симптоматики. Разом з тим, листом КНП «Міський психоневрологічний диспансер» Харківської міської ради від 31.07. 2020 адміністрація закладу просить вважати недійсним висновок ЛКК № 67 від 16.06.2020 щодо можливості проживання дитини з ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю даних про її поведінку у 2012-2020 р.р. Висновок даний лише на момент огляду, вважають за доцільне вирішувати дане питання у судовому порядку.

Також судом встановлено, що Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8864 ОСОБА_1 з 14.11.2012 по 23.11.2012 перебувала на лікуванні у КЗОЗ Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3, Анамнез захворювання: суїцидільне комбіноване медикаментозне отруєння. Алкогольне сп`яніння. Депресії тривожного характеру з суїцидальною поведінкою. Повний діагноз: розлад адаптації з порушенням емоцій та поведінки (том 2 а.с.136).

З Довідки виданої КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР від 23.10.2021 № 9202, ОСОБА_1 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася (том 2 а.с.150).

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 1 від 04.01.2022 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, на теперішній час ОСОБА_1 хронічного, стійкого психічного розладу не виявляє; відповідно до свого психічного стану, здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (том 2 а.с. 172-174).

Крім того, встановлено, що 03.09.2020 щодо ОСОБА_1 був складений Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 130076, у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства: 30.08.2020 року о 21.30 по АДРЕСА_3 , вчинила сварку з чоловіком, в ході якої висловлювала образи та погрози, кидалася в бійку, та відносно чоловіка та неповнолітньої дитини застосувала аерозольний балончик зі сльозоточивою дією (том 1 а.с.143).

Згідно довідки КНП «МКЛ № 14» від 01.09.2020, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1., звернувся 30.08.2020, оглянутий черговим лікарем, д/з Хімічний опік кон`юктиви, І ст. (а.с.142).

У судовому засіданні позивач та представник відповідача повідомили, що вказаний терміновий припис скасований у судовому порядку, однак доказів цьому не надано.

Як вбачається із наданих відповідачем скріншотів сторінок з особистих чатів сайту знайомств « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та соціальної мережі «Інстаграм», а також історій в соціальній мережі «Інстаграм», спосіб життя ОСОБА_1 суперечить моральним принципам життя, які б позитивно впливали на виховання та розвиток малолітньої дитини ( том 1 а.с. 147-225).

Доводи позивачки, що ці докази є сфальсифікованими та монтованими не доведені жодними належними та допустимими доказами, клопотань про проведення по справі відповідних експертиз ОСОБА_1 не заявлено, як і не наведено інших спростувань.

Згідно вироку Московського районного суду м.Харкова від 27.10.2021 року у справі № 643/3636/20, ОСОБА_1 04.11.2019 року за місцем проживання спричинила легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 , зокрема, скляним кухлем та кухонним ножем, та визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, їй призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 червня 2022 року вказаний вирок скасовано та ОСОБА_1 звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито ( том 3 а.с. 38-42).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 25.08.2021 року ( справа № 643/9780/21) припинено стягнення аліментів з 21.03.2020 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 аліментів у розмірі частки заробітку щомісяця з 01.06.2021 року до повноліття дитини ( том 3 а.с.51-52).

Станом на 01.06.2023 року заборгованість зі сплати аліментів за вказаним рішенням становить 68 255 грн. 75 коп., аліменти жодного разу ОСОБА_1 сплачені не були, що слідує із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 травня 2023 року (том 1 а.с.56).

Згідно повідомлення УПСЗН Московського району ХМР, ОСОБА_3 отримує державну допомогу сім`ям з дітьми, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (том 3 а.с.48-51).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 навчається у КЗ «Харківський ліцей № 55 Харківської міської ради у 3-В класі, що слідує з довідки № 131 від 25.08.2023 (том 3 а.с.74).

Відповідно до Довідки КЗ «КДЮСШ № 2» Харківської міської ради від 01.02.2021 № 26, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1., навчається у групі початкової підготовки відділення дзюдо. За інформацією тренера-викладача з дзюдо у період відвідування тренувань Матвієм, батько ОСОБА_3 постійно приводить його на заняття, цікавиться успіхами дитини ( том 3 а.с.19).

Згідно Довідки виданої КЗ «Центр дитячої та юнацької творчості № 3» ХМР від 28.01.2021 року № 14/08-04, ОСОБА_4 навчається у гуртках «Впевнений старт» та Образотворче мистецтво» з 01.09.2020 по теперішній час (том 3 а.с.20).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6 , за дорученням ДССД, затвердженого директором Департаменту - заступником начальника служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей ХМР 23.11.2020, квартира складається з двох кімнат, у задовільному стані, для дитини виділено окрему кімнату, яка об лаштована ліжком, шафою для одягу, одяг за віком та сезоном, є стіл для малювання, іграшки. Проживає ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2, власник, бабуся, ОСОБА_3 , батько, незареєстрований, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1., незареєстрований. Стосунки у сім`ї доброзичливі (том 3 а.с.22).

З Акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_7 , за заявою батька, затвердженого директором Департаменту -начальника служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей ХМР 29.05.2023 року, квартира складається з двох кімнат, знаходиться у задовільному стані, для дитини відокремлена окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, шафою для одягу, одяг та взуття за віком та сезоном, місце для навчання, комп`ютерна техніка, місце для дозвілля, іграшки, книжки. Проживають у квартирі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6., батько, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Стосунки у сім`ї доброзичливі (том 3 а.с.23).

З Акту оцінки потреб сім"ї від 29.05.2023 року складеного відділом соціальної роботи по Київському району, ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_7 . Декларацію із дільничним педіатром укладено, харчування відповідає віку, дитина відвідує школу он-лайн, відвідує секцію Дзюдо, зі слів дитини: він давно не бачив маму, але у нього все добре, навички самообслуговування наявні, згідно з віковими особливостями (том 3 а.с.25-27).

Відповідач ОСОБА_3 уклав із лікарем-педіатром ОСОБА_16 . Декларацію про вибір лікаря № 0001-3А88-1АА0 від 31.12.2020 року щодо дитини ОСОБА_4 (том 3 а.с.33).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований ФОП з 14.05.2021 року та здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, доходи за період з 01.01.2021 по 30.09.2021 року становлять 193 391 грн., що слідує з довідки ГУ ДПС у Харківській області від 19.10.2021, Витягів з реєстру платників податку від 20.01.2020 та від 23.05.2023 року, Податкової декларації платника єдиного податку за 6 міс.2023 рік, Витягом з реєстру платника єдиного податку від 23.05.2023, дохід за перше півріччя 2023 року склав 153 640 грн. (том 3 а.с.15-17, 77-71).

Відповідно до Висновку ЛКК № 225 Міського психоневрологічного диспансеру № 3 м.Харкова ОСОБА_3 на момент огляду не виявляє психотичних розладів, а згідно висновку ЛКК № 151 - психіатричних розладів (том 3 а.с.73).

Відповідач ОСОБА_3 є співвласником кв. АДРЕСА_1 (том 1 а.с.145).

Із медичної документації наданої відповідачем ОСОБА_3 вбачається, що він 2021 році обстежував ОСОБА_4 з приводу Внутрішньошкірного вузелкового ліпоідиту лобної ділянки ліворуч (том 3 а.с.77-90).

Із наданих відповідачем квитанцій, чеків, платіжних рахунків, витрати на утримання дитини, а саме придбання продуктів харчування, одягу, меблів, розваг, несе ОСОБА_3 (том 3 а.с.99-125).

Згідно повідомлення Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.02.2021 року за вих. № 562/0/202-21, Департаментом долучено до матеріалів справи Висновок від 18.08.2020 № 422 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 . З урахуванням зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, на прохання батька переглянути попередній висновок, Департаментом служб повторно було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами розгляду питання Комісія ухвалила залишити без змін попередній висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 18.08.2020 № 422, який долучений до матеріалів справи (том 1 а.с.67-68).

22.08.2023 року за вих. № 691/0/202-23 Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради повідомив ОСОБА_3 , що підстави для повторного надання висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком відсутні (том 3 а.с.7).

У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України).

У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що в найкращих інтересах дитини доцільним буде визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

При вирішення спору суд виходить з того, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення фактичних шлюбних стосунків батьків у листопаді 2019 року залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Мати піклувалася про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувала сина належними умовами для його проживання, виховання та розвитку.

Батько дитини ОСОБА_3 , після чергової зустрічі з дитиною, 21.03.2019 року залишив проживати сина у себе. При цьому, рішення органу опіки та піклування чи суду про визначення місця проживання дитини з одним із батьків не приймалося.

Відповідач ОСОБА_3 також належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує належні умови проживання дитині, піклується про його здоров`я, забезпечує повноцінний розвиток та догляд дитини, створює всі умови для навчання, дитина ходить до школи, займається спортом. Батько здоровий, працює, негативної інформації щодо нього суду не представлено.

За час проживання ОСОБА_4 з батьком, мати не зверталася до органу опіки та піклування із заявою чи до суду з позовом про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Також ОСОБА_1 не зверталася до навчальних закладів, спортивних секцій, гуртків, де навчається син, з метою отримання інформації про успіхи у навчанні дитини, його інтереси, поведінку у колективі, чи з інших питань, які виникають під час навчального процесу. Позивач не є членом батьківських груп в телефонних месенджерах, не приймає участі у батьківських зборах.

Доводи позивача, що вчитель не хоче їй надавати дані про ОСОБА_4 не підтверджені жодними доказами.

Також ОСОБА_1 не надала інформацію, що за час проживання дитини з батьком, вона зверталася до лікаря педіатра, у якого спостерігається дитина, зі інформацією про стан його здоров`я.

Позивач не утримує дитину, має заборгованість по сплаті аліментів, будь-якої матеріальної допомоги не сину не надає. У судовому засіданні цих фактів не спростовувала.

Таким чином, позивач не довела, що на сьогоднішній день, має можливість забезпечити дитині повноцінний розвиток, як фізичний, так і моральний, а також забезпечити сина матеріально.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 тривалий час не вживала жодних заходів, які б свідчили про її бажання піклуватися за дитиною, приймати участь у її вихованні, розвитку. Її доводи, що вона очікувала рішення суду по даній справі, оскільки між нею та відповідачем не відбувалося цивілізованого діалогу та кожна зустріч закінчувалася скандалом, не є виправданням її бездіяльності по відношенню до дитини .

Суд також враховує, що ОСОБА_1 притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, обставини, за яких були вчинені вказані правопорушення, а також її неспроможність контролювати свої психологічні емоції, що може негативно відобразитися на розвитку та стані дитини.

Також суд звертає увагу, що позивач не спростувала наданих відповідачем доказів щодо характеризуючих її даних, а саме поведінки, які суперечить моральним принципам життя, що може негативно позначитися на вихованні малолітньої дитини.

Суд відхиляє Висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 18.08.2020 № 422 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду справи змінилися обставини, які встановлені у висновку органом опіки та піклування, оцінка яким детально надана судом в ході розгляду справи. Суд вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю на сьогоднішній день буде суперечити інтересам дитини.

При цьому, суд зазначає, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Тобто, у разі, якщо син буде проживати разом з батьком, права матері не будуть порушені та вона не буде позбавлена можливості здійснювати свої батьківські права та виконувати обов`язки щодо дитини у повному обсязі.

Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, які підтверджені належними, допустимим та достовірними доказами, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , передавши їй його на виховання від батька ОСОБА_3 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: 61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55, .

Повний текст рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя Л.І.Савченко