Справа № 727/1934/24
Провадження № 2-з/727/19/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 березня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: 3642, Канада, Брумхілл Кресент, Miccicora, Онтаріо L4Y 3N6) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Шевченківський районний суд м. Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з поданою позовною заявою, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якому посилається на те, що предметом вказаного позову є поділ спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 118,30 кв.м, в тому числі житловою - 66,70 кв.м (три житлові кімнати) з допоміжними приміщеннями, зокрема (підвальне приміщення XII загальною площею 19,80 кв.м, підвальне приміщення XIII загальною площею 2,40 кв.м, підвальне приміщення XIV загальною площею 5,20 кв.м, підвальне приміщення XV загальною площею 1,80 кв.м, підвальне приміщення XVI загальною площею 21,40 кв.м), яка придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу від 14.10.1999р., зареєстрованого в реєстрі за №1701, який оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_2 . Посилається на приписи статті 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважає, що у випадку невжиття заходів для забезпечення позову, під час розгляду судової справи, відповідач ОСОБА_2 може продати належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру з допоміжними приміщеннями без її згоди, оскільки квартира оформлена на його ім`я.

Просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 118,30 кв.м, в тому числі житловою - 66,70 кв.м (три житлові кімнати) з допоміжними приміщеннями, зокрема (підвальне приміщення XII загальною площею 19,80 кв.м, підвальне приміщення Х загальною площею 2,40 кв.м, підвальне приміщення XIV загальною площею 5,20 кв.м, підвальне приміщення XV загальною площею 1,80 кв.м, підвальне приміщення XVI загальною площею

21,40 КВ.м).

При вирішенні питання щодо забезпечення позову, суд зважає на наступне.

Згідно ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду.

У відповідності до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається судом, предметом позову відносно якого розглядається заява про забезпечення позову, є поділ спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_4 загальною площею 118,30 кв.м, в тому числі житловою - 66,70 кв.м (три житлові кімнати) з допоміжними приміщеннями.

За приписами статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей подружжя індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушення або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При прийнятті рішення, суд зважає на те, що предметом позову є нерухоме майно, правовий статус якого може змінитись у разі задоволення позовних вимог, крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Враховуючи докази надані позивачем на підтвердження своїх вимог, беручи до уваги те, що предметом спору є поділ спільного майна подружжя, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що слід накласти арешт на вищевказане майно, тим самим задовольнивши заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 .

Направити копію ухвали Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради для виконання, та учасникам справи для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слободян Г.М.