_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/920/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу №522/19094/23,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, про скасування арешту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі рішень Одеської міської ради народних депутатів виконавчого комітету №235 від 01.04.1982р.та №279від 15.04.1982р.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради відзиву на позов не надав.

Єсев, відповідно до договору купівлі-продажу є власником 17/20 частини житлового будинку, який розташований за адресою: 6-я ст.Люстдорфської дороги, 16 лінія, б. 41

Даний договір зареєстрований в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за № 3505-стр.92 кн. 32 дом.

21.09.2023 року йому стало відомо, що на будинок накладено арешт на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 150 від 04.03.1982 року та рішення № 192 від 13.03.1982 року

Обтяження зареєстровано реєстратором Першої одеської державної нотаріальної контори 24.10.2008 року за номером 8109898 та 24.10.2008 року номером 8114588

Згідно архівної довідки Державний архів Одеської області повідомляє, що в матеріалах архівного фонду знаходиться рішення № 235 від 01.04.1982 року Одеської міської ради народних депутатів виконавчого комітету « О разрешении Дирекции строящегося пивзавода № 3 проектирование жилого дома № 20 в микрорайоне « А-Б» общежития на 650 міст, та рішення № 279 від 15.04.1982 року Одеської міської ради народних депутатів виконавчого комітету «О разрешении заводу «ЖБИТ П/О Одесжелезобетон» проектирование одного 16-ти этажного дома со встроенными помещениями».

Відповідно п. 3 № 235 від 01.04.1982 року рішення була накладена заборонна відчуження нерухомим майном яке знаходиться за даною адресою: 6-я ст. Люстдорфскої дороги, 16 линия, дом 41 та рішення № 279 від 15.04.1982 року також була накладена заборонна відчуження

На теперішній час будівництво «жилого дома № 20 в микрорайоне « А-Б» общежития на 650 мест» не відбулась та заборона не знята.

Згідно рішенням № 279 від 15.04.1982 року говориться про будівництво16-ти поверхового будинку з вбудованими приміщеннями в селище Котовського міста Одеса, а не селище Таїрова м. Одеса. В той час було дві вулиці з назвою, 16 лінія, одна в АДРЕСА_2 .

Даним рішенням було помилково накладено заборонну відчуження на 16 лінію, в селище Таїрова м. Одеса

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст16,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведені обставини, які не були спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому необхідно зняти арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,накладений на підставі рішень Одеської міської ради народних депутатів виконавчого комітету №235 від 01.04.1982р. та №279 від 15.04.1982р.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт житлового будинку АДРЕСА_3 , накладений на підставі рішень Одеської міської ради народних депутатів виконавчого комітету №235 від 01.04.1982р. та №279 від 15.04.1982р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бескровний Я. В.