Справа № 352/3003/23
Провадження № 2/352/167/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Радишевська З.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору садівниче товариство «Механізатор» про визнання протиправним та скасування рішення Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

07.12.2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року про надання дозволу ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для ведення садівництва в с. Клузів за рахунок невжитків, які прилягають до її земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0537 га для індивідуального садівництва в садовому товаристві «Механізатор» в с. Клузів. Земельна ділянка, яка є предметом спору, зазначена як невжитки, є фактично частиною дороги шириною 5 м, розташована в межах СТ «Механізатор» між двома земельними ділянками відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та проходить попри земельну ділянку позивача і з 1993 року використовувалась позивачем та іншими членами садового товариства в якості проїзду та проходу, інших доріг до ділянки позивача немає. З 2017 року між позивачкою, відповідачем ОСОБА_4 та Клузівською сільською радою виникали спори з приводу систематичного вчинення ОСОБА_4 перешкод у користуванні єдиним заїздом позивачки до її земельної ділянки. Як зазначає позивач, у 2021 році вона дізналася про наявність оскаржуваного рішення, яким надано дозвіл ОСОБА_4 на відведення земельної ділянки, зазначеної як невжитки, окрім цього для зміни цільового призначення частини дороги та відведення цієї частини землі ОСОБА_4 було розроблено та рішенням Угринівської сільської ради від 30.09.2020 року затверджено детальний план території СТ «Механізатор», на якому чітко зображено спірну земельну ділянку як частину дороги загального користування, що є проїздом до ділянки позивача. Також позивач зауважує, що спірна земельна ділянка не може відноситись до земель запасу, оскільки перебуває у користуванні СТ «Механізатор» та є частиною дороги загального користування, підстави для вилучення цієї частини дороги у садового товариства чи зміни її цільового призначення відсутні, окрім цього СТ «Механізатор» не було залучено до вирішення зазначених питань. Таким чином позивач вважає, що оспорюваним рішенням порушено її право користування належною їй земельною ділянкою та просить позовні вимоги задовольнити.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Відповідач ОСОБА_4 скористалась правом на подання відзиву та надала його до суду через свого представника ОСОБА_3 , у якому зазначено наступне. Як вказує представник відповідача, він не погоджується із тим що між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проходить дорога загального користування, оскільки відсутня дорога в правовому розумінні ст.1 ЗУ «Про автомобільні дороги», позивач не надав суду технічної документації з затвердження та проектування дороги між вказаними земельними ділянками, окрім того в Угринівській ОТГ земельна ділянка, розташована між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 числиться як землі запасу, та не межує з земельною ділянкою позивача. Зазначає, що частина ділянки позивача межує із АДРЕСА_1 і проблем із заїздом до неї немає. Вказує, що відповідно до розробленого детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутня дорога, а запроектовані дві земельні ділянки сільської ради. Зауважує, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.12.2008 року постановлено припинити юридичну особу Садівницьке товариство «Механізатор». Просить у позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач Угринівська сільська рада надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що станом на 03.01.2024 року на балансі Угринівської сільської ради заїзд (проїзд) між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на території СТ «Механізатор» не перебуває. Проектно-технічна документація на земельну ділянку СТ «Механізатор», на якій розміщені земельні ділянки позивача та ОСОБА_4 в Угринівській сілській раді відсутні. Згідно детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» в с. Клузів, затвердженого рішенням Угринівської сільської ради 30.09.2020 року, земельна ділянка позивача межує із вул. Набережна, тобто дорогою загального користування. Також повідомив, що вся документація Клузівської сільської ради за 2006-2018 року була здана в Державний архів. Додатково подав заяву про застосування строку позовної давності. Просив у позові відмовити.

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали, просили такі задовольнити. Позивач зазначила, що спірною земельною ділянкою як проходом та проїздом користувалась з 1993 року, однак в подальшому ОСОБА_4 було споруджено житловий будинок на частині земельної ділянки, а у 2020 році їй стало відомо про надання оскарженим рішенням дозволу на виготовлення проектної документації на частину дороги в розмірі 1 сотка. Вказала, що у зв`язку із зміщенням земельних ділянок іншого проїзду немає, як і можливості проїхати із АДРЕСА_1 , оскільки територія СТ "Механізатор" огороджена парканом. Додатково зазначила, що згідно протоколу 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року оскаржене рішення не виносилось на голосування ради, а відтак останнє слід скасувати.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, свої представництво в суді здійснює через представника адвоката Мушинського В.Т., який просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Угринівської сільської ради в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій зазначив про розгляд справи без його участі, заперечив проти задоволення позову.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 12.12.2023 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 03.03.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задоволено та про залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору садівниче товариство «Механізатор».

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право користування землею серії Б №024590 колективному садівництву «Механізатор» виконавчим комітетом Тисменицької районної ради народних депутатів трудящих видано державний акт про те, що за землекористувачем закріплюються в безстрокове і безплатне користування 4.0 га землі в межах згідно з планом землекористування. Землі надано під створення садівничого товариства «Механізатор» (а.с.22-23).

На схемі Державного акту СТ «Механізатор» проїзд між земельними ділянками, які на даний час належать ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у відповідності до умовних позначень вказано як « ОСОБА_7 », даний проїзд в подальшому проходить повз земельну ділянку позивача (а.с.24, 25).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Садівниче товариство «Механізатор» (код 23926639) станом на дату та час формування витягу від 23.01.2024 року знаходиться в стані припинення (а.с.129-131).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ ОСОБА_1 , яка мешкає по АДРЕСА_2 на підставі рішення Угринівської сільської ради народних депутатів ХYІ сесії від 10.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,055га, яка розташована в с. Клузів Угринівської сільської ради для садівництва (а.с.10).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-13 від 22.03.2013 року земельна ділянка розміром 0,0537 га з кадастровим номером :02:010:1107, яка розташована на території СТ «Механізатор» в с. Клузів, Тисменицького району, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з додатку до вказаного витягу кадастрового плану земельної ділянки в графі «Опис меж» зазначено: від А до Б землі ОСОБА_8 , від Б до В землі запасу с/ради (дорога), від В до Г землі ОСОБА_9 , від Г до Д землі ОСОБА_10 , від Д до А землі ОСОБА_11 (а.с.14 зв).

Як вбачається з копії рішення 2 сесії 5 скликання Клузівської сільської ради від 20.06.2006 року ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для ведення садівництва в АДРЕСА_3 за рахунок невжитків, які прилягають до її власної земельної ділянки (а.с.19).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 29.09.2016 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер :02:010:0074 площею 0.0502га для індивідуального садівництва, яка розташована в с. Клузів Тисменицького району івано-Франківської області. Опис меж цієї земельної ділянки відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: від А до Б ОСОБА_12 , від Б до В ОСОБА_6 , від В до Г землі загального користування (дорога), від Г до А ОСОБА_8 (а.с.212 зв-213).

Згідно копії витягу з рішення 2 сесії 5 скликання Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року надано дозвіл ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для ведення садівництва в АДРЕСА_3 за рахунок невжитків, які прилягають до її власної земельної ділянки (а.с.18).

На виконання запиту адвоката Манченко О.В., архівний відділ Івано-Франківської ОДА 11.03.2024 року надіслав відповідь №14/01-17, якою надав копію протоколу 2 сесії 5 скликання Клузівської сільської ради від 20.06.2006 року та ксерокопію окремого рішення до нього щодо надання дозволу ОСОБА_4 на складання проекту відведення земельної ділянки, а також ксерокопію протоколу 2 засідання 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року. Проте надати ксерокопію рішення щодо надання дозволу ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 02.08.2017 року немає можливості, оскільки в протоколі даного рішення не виявлено (а.с.195).

Як вбачається зі змісту протоколу 2 засідання 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року питання про надання дозволу ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для ведення садівництва в с. Клузів до порядку денного включено не було (а.с. 198-208).

У листі Клузівської сільської ради №147 від 18.10.2017 року, який був адресований ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначено, що згідно схеми садового товариства (генплану) Механізатор» передбачена під`їзна дорога до суміжних ділянок. Так як виникло спірне питання під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 зміни в генплані можливі тільки після розробки та затвердження детального плану території, де передбачено нові під`їзди до ділянок. До вирішення питання розробки детального плану території все залишається без змін (а.с.41).

Згідно листа в/о старости с. Клузів ОСОБА_13 до голови Угринівської сільської ради М.В. Вівчаренка від 12.06.2018 року №218 зокрема зазначено, що земельною комісією із Інституту землеустрю було запропоновано розробити детальний план території з погодженням усіх меживників, в якому передбачено з центральної дороги два заїзди до земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . За самочинне будівництво ОСОБА_4 було оштрафовано (а.с. 36).

Відповідно до акту Угринівської сільської ради ОТГ від 26.06.2018 року, що складений комісією з питань регулювання земельних відносин, екології, архітектури та адміністративно-територіального устрою було розглянуто лист слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 11.06.2018 року №4370/108/47/02-2018 про встановлення законності розташування септиків у зв`язку із тим, що у ході досудового розслідування було встановлено, що подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_14 умисно здійснено захоплення частини земельної ділянки, під`їзної дороги шляхом розміщення на ній двох септиків (а.с.40).

У акті від 31.08.2018 року складеному комісією Угринівської сільської ради ОТГ зазначено про те, що комісія розглянула заяви громадянки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 щодо вирішення спору між власниками суміжних земельних ділянок, що розташовані в СТ «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області. Суть звернення полягало у тому, що гр. ОСОБА_4 , яка є суміжним користувачем із вище зазначеними особами, побудувала будинок впритул до загального заїзду та вирила на ньому заїзд до гаражу, яким обмежив користування дорогою загального призначення, а саме унеможливив заїзд до земельних ділянок гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 Комісія встановила: згідно схеми розміщення земельних ділянок оспорюваний заїзд належить до загального користування. Також при виїзді безпосередньо на місце, комісія встановила факт побудови гр. ОСОБА_4 будинку впритул до вищезгаданого заїзду та наявність на ньому виритого індивідуального заїзду до гаражу, що знаходиться в підвальному приміщенні будинку (а.с.37).

У відповідь на звернення ОСОБА_6 Угринівська сільська рада ОТГ від 06.09.2018 року №217 надала відповідь про те, що постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, екології, архітектури та адміністративно-територіального устрою рекомендує ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернутися до Інституту землеустрою для винесення меж земельних ділянок в натурі та побудувати огорожі на своїх земельних ділянках, згідно державних актів. А також окремо рекомендує ОСОБА_4 відновити заїзд, який відноситься до земель загального користування (а.с.38-39).

У відповідності до висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 14.12.2020 року №218/2825-2827/2862/20-28 у кримінальному провадженні №0000413 в тому числі встановлено, що частина об`єкта незавершеного будівництва (споруда), яка виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0074, розташована на дорозі загального користування у зв`язку із чим має місце обмеження і перешкоджання у користуванні даної дороги в частині місця знаходження даної споруди (а.с.53, 53зв).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року зобов`язано ОСОБА_4 знести самочинно збудований об`єкт будівництва житловий будинок, який розташований у садівничому товаристві «Механізатор» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області(а.с.48-52). На даний час справа перебуває на розгляді у ВС КАС.

Рішенням Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади від 30.09.2020 затверджено детальний план території садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор» в с. Клузів (а.с.20). На схемі детального плану території садибної забудови земельних ділянок СТ «Механізатор» в с. Клузів, Тисменицького району Івано-Франківської області спірна земельні ділянка згідно умовних позначень зазначена як межі земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється (а.с.27).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що ради є органами місцевого самоврядування, які представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють повноваження, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування визначено, зокрема, землю, що є у комунальній власності територіальної громади села. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частини 3 та 5 статті 16 Закону).

Пунктом 34 частини 1 статті 26 вищевказаного Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 5, 14 ст.46 Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2, 3, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Також повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України (надалі по тексту також - ЗК України, Кодекс).

Зокрема, за змістом пунктів "а" і "б" частини 1 коментованої статті Кодексу до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За приписами пунктів "а" і "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема:

- у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

- одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Таким чином проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, однак є стадією процесу отримання права власності.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17).

Приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Вирішуючи питання юрисдикції даного спору судом встановлено, що хоча позивач і оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак провідним мотивом цих вимог є бажання отримати результат, який у кінцевому підсумку має призвести до поновлення (зміни, виникнення) права користування позивача на одну й ту саму земельну ділянку щодо якої прийнято рішення сільською радою відносно іншої особи відповідача у справі, тобто фактично у даних правовідносинах має місце спір між позивачем і ОСОБА_4 стосовно права користування земельною ділянкою для проходу позивачки. Крім того, вказана земельна ділянка згідно державного акту серії Б №024590 надана в користування садівничому товариству «Механізатор», яке ні на момент прийняття оскарженого рішення, ні на час розгляду справи в суді не є припиненим у визначеному чинним законодавством порядку.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, даний спір не можна вважати публічно-правовим, оскільки управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на припинення цивільних прав фізичної та юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Щодо наявності порушеного права та інтересу позивача суд зазначає наступне.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 152 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Системний аналіз наведених вище положень частини першої статті 15, частини другої статті 16 ЦК України, частини другої статті 152, статті 155 ЗК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» свідчить про те, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

На переконання суду, користування позивачем спірною земельною ділянкою для проїзду підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема: схемою Державного акту СТ «Механізатор», листом Клузівської сільської ради №147 від 18.10.2017 року, актом Угринівської сільської ради ОТГ від 26.06.2018 року, актом від 31.08.2018 року складеним комісією Угринівської сільської ради ОТГ, листом Угринівської сільської ради ОТГ від 06.09.2018 року №217 та висновком експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 14.12.2020 року №218/2825-2827/2862/20-28 у кримінальному провадженні №0000413.

Вищевказаними документами доведно, що проїзд проходить через земельну ділянку площею 0,0100 га, відносно якої оспорюваним рішенням від 02.08.2017 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність землі.

Стосовно посилань представника відповідача на сталу позицію ВС у відсутності порушеного права особи, оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, то суд зазначає, що ВС неодноразово робив такі висновки виходячи із того, що інтерес позивачів у тих категоріях справ полягав у отриманні спірної земельної ділянки у власність чи користування, а не позбавлення такого права інших осіб. Однак у даній справі інші обставини, так як інтерес позивача полягає саме у позбавленні вищевказаного права відповідача ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_1 протягом тривалого часу користувалась даною земельною ділянкою для проїзду та проходу.

Відносно твердження адвоката Мушинського В.Т. про відсутність дороги на Генеральному плані та Детальному плані, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.42 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських рад належить затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план планування території визначає в тому числі: порядок організації транспортного і пішохідного руху; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (ч.4 ст. 19 Закону).

Отже, генеральний план населеного пункту не завжди може містити зображення всіх проходів чи проїздів, особливо тих, які відносяться до пішохідних. Відповідні пішохідні проходи чи невеликі проїзди підлягають обов`язковому відображенню лише в детальному плані території (якщо такий розроблявся). Таким чином, сама по собі відсутність плану земельно-господарського устрою території відповідного населеного пункту не може безумовно свідчити про те, що такого проїзду насправді не існувало.

Згідно викопіювання з Генерального плану с. Клузів вбачається, що спірний проїзд до земельної ділянки відсутній, однак як зазначено судом вище останній може бути не зазначений на плані.

Одночасно, щодо Детального плану територій садибної забудови земельних ділянок садового товариства «Механізатор», то суд зазначає, що останній на момент прийняття оскарженого рішення був відсутній, так як затверджений рішенням Угринівської сільської ради 20.09.2020 року та містить інформацію на час його затвердження.

Суд залишає без уваги посилання представника відповідача про відсутність на балансі органу місцевого самоврядування даної дороги, оскільки інформація про це вказана Угринівською сільською радою об`єднаної територіальної громади станом на 03.01.2024 року, а не станом на час прийняття рішення (а.с.104).

Стосовно заяви відповідача Угринівської сільської ради про застосування строку позовної давності, то суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 256 , 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). В даному випадку судом встановлено, що позивач про оскаржене рішення дізналася з рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 по справі №300/2379/19. Відтак, враховуючи звернення представника позивача з даним позовом до суду 07.12.2023 року, заява відповідача до задоволення не підлягає.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Так, оскільки судом встановлено, що відповідно до протоколу 2 засідання 8 сесії 7 скликання Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року питання про надання дозволу ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для ведення садівництва в с. Клузів до порядку денного включено не було, а відтак на її пленарному засіданні депутатами не обговорювалось, спірна земельна ділянка згідно державного акту серії Б №024590 надана на праві постійного користування садівничому товариству «Механізатор», доказів припинення такого права суду не надано, як і згоди товариства на передачу в користування чи власність іншій особі, прийнявши до уваги розташування доріг у вищевказаному державному акті та відсутність на момент прийняття оскарженого рішення затвердженого детального плану території, а також те, що ОСОБА_1 тривалий час користувалась даною земельною ділянкою для проходу та проїзду, то оскаржуване рішення слід визнати недійсним та скасувати.

Отже, позов підлягає до задоволення.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн. з кожного.

На підставі ст. 116 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору садівниче товариство «Механізатор» про визнання протиправним та скасування рішення Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Клузівської сільської ради від 02.08.2017 року про надання дозволу ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для ведення садівництва в с. Клузів за рахунок невжитків, які прилягають до її земельної ділянки.

Стягнути з Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. сплаченого нею судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. сплаченого нею судового збору.

Згідно з ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачі: Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади, вул. Польова,1 с. Угринів, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77423, ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору садівниче товариство «Механізатор», с. Клузів, Тисменицький р-н, Івано-Франківська обл. 77423, .

Рішення складене в повному обсязі 03.05.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.