Провадження № 2/202/386/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

18 березня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини.

14.03.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали спільну заяву про затвердження мирової угоди по даній справі, в якій визначили, що місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначається разом з батьком ОСОБА_5 , який одноособово виховуватиме та утримуватиме сина.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви про затвердження мирової угоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону, а також чи не будуть порушені мировою угодою права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Тобто в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд враховує, що предметом цієї цивільної справи є визначення місця проживання дитини.

Згідно з наданим виконавчим комітетом Кам`янської міської ради висновком є недоцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком.

Відтак визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 з батьком може не відповідати інтересам дитини, що може бути з`ясовано судом лише після повного та всебічного розгляду справи, за результатами якого суд може як погодитися, так і не погодитися з висновком органу опіки та піклування.

За таких обставин у затвердженні мирової угоди та закритті провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Бєсєда