Провадження 2/201/935/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

за участю адвокатів Жури Н.В., Солодовникова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська в м.Дніпрі клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жури Наталії Володимирівни про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Журою Н.В. - подано клопотання про забезпечення позову, мотивоване наступним.

21.11.2018р. відповідач уклала з позивачем попередній договір до договору купівлі-продажу квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 а у строк до 22.11.2018р.

Відповідно до пункту 2.5 попереднього договору на підтвердження намірів укладання основного договору купівлі-продажу позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1 150 000грн що станом на 21.11.2018р. за курсом комерційного банку, який було обрано за згодою сторін, становило 41 071 доларів США.

Основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, що встановлено судами у іншій справі (ЕУН201/13083/18).

Внаслідок невиконання умов попереднього договору до договору купівлі-продажу квартир ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

20.06.2019р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення по цивільній справі ЄУН 201/13083/18, яким задоволені позовні вимоги, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 подвійну суму завдатку у розмірі 2 300 000грн, судові витрати в сумі 9862,40 грн, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про визнання припиненим попереднього договору до договору купівлі-продажу від 21.11.2018р. відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 суму авансу у розмірі 1 150 000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2019р. в нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019р. року залишено без змін.

На виконання рішень відкриті виконавчі провадження 61564660 та 61657601 Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), впродовж яких стягнуто та 17.11.2023 року перераховано 6 478,19 грн, в іншій частині рішення не виконано.

Через викладене ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов?язання за за період з 22.12.2020 по 22.12.2023р.р. в сумі 637 453грн 45коп.

У позивача є реальні та обгрунтовані побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі зробить неможливим виконання судового рішення про стягнення з відповідача боргу, позаяк при розгляді в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська

справи N° 201/13083/18 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 суддею 21.05.2019 року було винесено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідачки.

У вказаній ухвалі зазначено наступне: «Як вбачається з вищевикладеного, після отримання відповідачкою постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019р. про скасування заходів забезпечення позову (в матеріалах справи наявна розписка від 04.04.2019р. про отримання вступної та резолютивної частини), вже 08.04.2019р. нею вчинені дії щодо відчуження двох належних на праві власності квартир, а 26.04.2019р. відчужено дві земельні ділянки (відчуження відбулося на підставі договорів дарування).

Тому просить забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам вчинення будь-

яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/ або обтяження в будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля-продаж, дарування, застава (іпотека), міна тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо майна, яке є власністю ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Солодовников А.В. - зазначив, що клопотання є необгрунтованим, перелік майна та його вартість не конкретизовані, але просив відкласти його розгляд, позаяк із клопотанням не ознайомлений. На питання суду вважає закриття підготовчого провадження у справі передчасним, але не зазначив, які заяви і клопотання щонайменше планує подати.

Представник позивача зазначила, що правом відповіді на відзив користуватися не буде, просить закрити підготовче провадження.

Суд, вислухавши учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому

утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа,

заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому (п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N° 9 Пленум Верховного Суду України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб?єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов?язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача ( заявника).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За положеннями п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші

зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання

права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України, встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз?яснив судам Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови від 22.12.2006р. N° 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виникспір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 15.09.2020р. у справі Ne753/22860/17 (провадження N° 14-88цс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Вказане свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Позивачем заявлена до стягнення грошова сума 637 453грн 45коп.

В забезпечення цього позову просить накласти заборону на розпорядження всім майном відповідача, без конкретизації цього майна та його вартості.

Тому суд не може вирішити питання співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Відтак у вжитті заходів забезпечення позову слід відмовити.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду з іншою заявою про забезпечення свого позову.

Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що представник позивача процесуальним правом подання відповіді на відзив користатися не бажає, і вважає за можливе закрити підготовче провадження.

Представник відповідача зазначив, що закриття підготовчого провадження є передчасним, але не зазначив, які ще заяви/клопотання планує подавати і які докази надати, не заявив клопотання про витребування доказів, призначення експертиз, і взагалі будь-які клопотання, які потребують вирішення в підготовчому провадженні. Його клопотання про відкладення розгляду фактично мотивоване тим, що він не ознайомлений із заявою про забезпечення позову, яка вже вирішена цією ухвалою.

Відтак суд не вбачає підстав, передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України, для відкладення підготовчого засідання.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N° 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 198, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Відмовити у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева