ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/968/24 Справа № 210/4749/23 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/4749/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович,

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23 жовтня 2023 року,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 26 лютого 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбних відносин вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

10 жовтня 2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача.

Наразі син досяг повноліття та продовжує навчатись у Криворізькому Національному університеті на І курсі денної форми навчання, факультет інформаційних технологій за спеціальністю 122 Комп`ютерної науки, за кошти фізичних осіб. Тривалість навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 03 роки 10 місяців: з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року. Вартість платної освітньої послуги за рік навчання становить 23 800 гривень. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 95 200 гривень. Оскільки син навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На період навчання потребує матеріальної допомоги, зокрема, на купівлю продуктів харчування, предметів одягу, проїзд в громадському транспорті, інші потреби пов`язані з навчанням. Син проживає разом з позивачем, вона працює вчителем у Криворізькій гімназії № 103. Розмір її заробітної плати складає приблизно 19 000 гривень, дохід родини складається лише з її заробітної плати. Відповідач по справі будь-якої фінансової допомоги не надає, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 вересня 2023 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 вересня 2023 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання. В частині стягнення аліментів за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ніколенко М.Є., не погоджуючись з рішенням суду в частині визначеного судом розміру аліментів, просить рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що відповідач створив нову сім`ю та має на утриманні неповнолітню дитину своєї дружини від першого шлюбу, та дружину, яка після отримання поранення зараз оформлює групу інвалідності. На теперішній час відповідач перебуває на військовій службі за мобілізацією, однак продовжує утримувати малолітню доньку, дружину, сплачувати комунальні послуги, сплачував аліменти до досягнення сином 18 років. Його дружина ОСОБА_4 зараз перебуває на стаціонарному лікуванні та триває процес оформлення групи інвалідності у зв`язку з втратою групи інвалідності. Також відповідач доглядає за своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка є пенсіонером, купує ліки та допомагає оплачувати комунальні послуги. На даний момент у нього у зв`язку з вищевикладеними витратами значно погіршилося матеріальне становище, щ навіть він не в змозі забезпечити себе достатнім життєвим рівнем.

Як на порушення норм процесуального права посилається, що в описовій частині рішення відсутні узагальнені доводи та заперечення відповідача, в мотивувальній частині рішення відсутні мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу відповідача, в порушення ч. 5 ст. 272 ЦПК України на адресу відповідача не було направлено копію оскаржуваного рішення, що, на думку скаржника, свідчить про упереджене та необ`єктивне ставлення суду до відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ніколенко М.Є., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 12)

Згідно довідки Криворізького національного університету № 37-115 від 07 липня 2023 року, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету інформаційних технологій за спеціальністю Комп`ютерні науки денної форми здобуття вищої освіти за кошти фізичних осіб. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. (а.с. 13).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Відповідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітній син відповідача на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, у зв`язку з чим має потребу у матеріальній допомозі, на оплату харчування, придбання одягу, взуття, канцелярських товарів, врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. При цьому суд не прийняв посилання відповідача на те, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, через те, що на його утриманні перебуває донька дружини від першого шлюбу та його мати ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що з долучених відповідачем до матеріалів справи доказів не вбачається встановлення йому обов`язку утримання вказаних осіб та відсутні докази такого утримання. Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду про задоволення позовних вимог, мотивуючи своє рішення тим, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі відповідач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, наявності на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_6 , 2013 року народження, перебування на його утриманні непрацездатної дружини також не заслуговують на увагу, оскільки необхідність утримувати дитину дружини від попереднього шлюбу не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який її потребує у зв`язку з продовженням навчання. Крім того, відповідачем не надано на розгляд суду доказів на підтвердження понесених ним витрат на утримання дружини у зв`язку з її захворюванням.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ОСОБА_2 не позбавлений права звернутись до суду з позовом про зміну встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, передбачених положеннями ст.192 СК України.

Фактично доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, не спростовують обов`язок батька брати участь у матеріальних витратах на повнолітню дитину, яка потребує такої допомоги.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович, залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 березня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста