ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/325/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3056/20 Категорія: 301030300 Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретарМатюха В.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Коропа С.В. на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2023 (повний текст складено 27.09.2023, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_1 та на 1 2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 722 кв.м, кадастровий №:01:002:0345, що знаходиться в садовому товаристві «Будівельник» в м. Умані Черкаської області.

В обґрунтування вказав на те, що 02.09.2006 сторони зареєстрували шлюб, за час якого в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.07.2017 рішенням Уманського міськрайонного суду цей шлюб розірвано. За час шлюбу сторонами придбано садовий будинок АДРЕСА_2 , площею 722 кв.м, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий №:01:002:0345, що знаходиться в садовому товаристві «Будівельник» в м. Умані. У договорах купівлі-продажу вказаного майна власником записано ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі, з 2007 року по 2017 рік, садовий будинок було добудовано та зроблено придатним для проживання цілорічно, на земельній ділянці побудований гараж. Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2023 позовні вимоги задоволено. Суд прийшов до висновку про необхідність поділу спільного сумісного майна, набутого сторонами за час шлюбу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, після відхилення заяви про перегляд заочного рішення згідно ухвали від 28.11.2023, представник відповідача адвокат Короп С.В. 22.12.2023 через відділення поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відхилити позовні вимоги.

В обґрунтування вказано на те, що судові повістки на адресу відповідача не надходили. Позивач протягом сімейного життя про сім`ю не дбав, самостійного заробітку не мав. Кошти на придбання спірного майна надали мати та вітчим відповідача. При розгляді Уманським міськрайонним судом справи №705/1427/18 за позовом ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя адвокат Прудивус М.М. відібрав письмові пояснення у ОСОБА_5 про те, що спірний будинок було придбано за кошти ОСОБА_6 . Інші свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , також підтверджують такі обставини. Отже спірне майно є особистою приватною власністю відповідача, так як його придбано за кошти її батьків. Суд при поділі майна не врахував, що діти сторін проживають з відповідачем, отже в їх інтересах буде визнання права власності на майно саме за відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 02.09.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС по місту Умані Уманського МРУЮ Черкаської області, актовий запис № 470. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 (а.с.14)

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказані сторони у справі (а.с.12, 13).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2017 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.15).

Згідно договору купівлі-продажу садового будинку від 21.08.2007, серії ВЕТ № 400094, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_2 купила належний продавцю на праві власності садовий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.08.2007, серії ВЕТ № 400095, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку, площею 722 кв.м., у зовнішніх межах згідно з планом, надану для ведення садівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 116556 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,0722 га, яка розташована у АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Згідно довідки ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» оцінювач рекомендує найбільш імовірну вартість об`єкта за місцем розташування: АДРЕСА_1 станом на 21.07.2020 рекомендовано в сумі 31137 грн.(а.с.29).

Відповідно до довідки ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» оцінювач рекомендує найбільш імовірну вартість земельної ділянки загальною площею 0,0722 га для ведення садівництва за місцем розташування: АДРЕСА_1 станом на 21.07.2020 рекомендовано в сумі 14440 грн.(а.с.30).

Спір про поділ вказаного майна, набутого подружжям сторін за час шлюбу є предметом розгляду в цій справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Також ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Крім того, з актуального правового висновку ВП ВС від 21.11.2018 у справі №372/504/17 вбачається, що по замовчуванню діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Одночасно, за приписами пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Саме вказані положення покладено в основу заперечень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, стосовно того, що спірне майно набуте сторонами за кошти її батьків.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вищенаведеного правового регулювання та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, а саме факту набуття спірного майна сторонами справи під час зареєстрованого шлюбу, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, в якій кожному із співвласників, як позивачу так і відповідачу, належить по 1 / 2 частині.

При цьому мають бути відхилені посилання скаржника на те, що кошти на придбання спірного майна надали мати та вітчим відповідача, адже, незалежно від обґрунтованості таких тверджень, кошти передавалися сім`ї відповідача для придбання спільного житла, яке за приписами ст. 60 СК України відноситься до спільної сумісної власності чоловіка та дружини.

Доказів існування перешкод у тому, щоб зареєструвати право власності на спірне майно за особою, яка фактично надала кошти для його придбання, суду надано не було.

Посилання скаржника на те, що позивач протягом сімейного життя про сім`ю не дбав та самостійного заробітку не мав наявними у матеріалах справи доказами не підтверджуються.

Не можна погодитися з доводами скаржника про те, що суд при поділі майна не врахував, що діти сторін проживають з відповідачем, отже в їх інтересах буде визнання права власності на майно саме за відповідачем, оскільки неповнолітні діти мають право на проживання у житлі кожного з батьків, відтак, їх житлові права внаслідок поділу майна подружжя порушуватися не будуть.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2023 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 21.02. 2024.

Суддя-доповідач

Судді