Номер провадження: 22-ц/813/1463/24
Справа № 519/199/21
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Стахової Н.В.,

суддів колегії: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 липня 2022 року, ухваленого у складі судді Лемця С.П., в приміщенні того ж суду, за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення. В обґрунтуванні позову зазначає, що КП ТМ «Южтеплокомуненерго» створене на підставі рішення Южненської міської ради від 14.01.2002 року для забезпечення населення, підприємств, установ та організацій м. Южне Одеської області послугами з централізованого опалення та гарячої води.

З моменту створення позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне. Згідно інформації Южненської комунальної інформаційної системи у квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , який користується послугами централізованого опалення, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, які йому надані. Відповідач послуги з централізованого опалення не сплачує взагалі, у зв`язку з чим станом на 11.02.2021 року утворилась заборгованість за період з березня 2018 року по січень 2021 року.У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17318,60 грн, інфляційні збитки у розмірі 221,43 грн, три відсотки річних у розмірі 187,14 грн та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Южним міським судом Одеської області від 22.04.2021 винесено заочне рішення у цивільній справі №519/199/21 за позовом комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення.

08.02.2022 ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 30.05.2022 вищевказане заочне рішення скасовано і за результатами перегляду справи 29.07.2022 суд виніс повторне заочне рішення, яким позов комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 17318,60 грн, втрати від інфляційних процесів у розмірі 221,43 грн, 3% річних у розмірі 187,14 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго судовий збір в розмірі 2270 грн.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02 травня 2023 року уприйнятті повторної заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 29.07.2022 по справі №519/199/21 за позовом комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач не надав суду розрахунок нарахованого боргу чим ввів в оману та порушив чинне законодавство ст. 230 ЦК України. Згідно отриманого розрахунку бухалтерії підприємства "Южтеплокомуненерго" за підписами директора та бухгалтера нарахований борг у сумі 17318,60 грн нарахован за термін з 10.2014 р. по 01.2021 р. і складає 7 років та 4 місяці та перевищує трирічний термін, відповідно позовна заява порушує ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач не надав номер рахунку підприємства відкритого згідно законодавства.

Скаржник посилається, що ним неодноразово подавались заяви до ЖЄУ №4 стосовно неякісних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в період 2010-2013 р. По заявам складались акти. Недоліки не усувались і він подав заяву про відмову від неякісних послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Договору на постачання послуг з комунальним підприємством теплових мереж «Южтеплокомуненерго» не має, що до ст. 11 ЦК України.

Вважає, що оскільки його не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, а тому він був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати, тому є підстава для скасування заочного рішення ст. 284, 354 ЦПК України.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідачем не обгрунтовано поважності причин регулярної неявки в судові засідання, а також причин не подання відзиву на позовну заяву, апелянтом в апеляційній скарзі не було подано клопотання про застосування строків позовної давності, аргументи відповідача є необґрунтованими та такими, що не підтвердженні належними доказами. Крім того, відповідач не відмовлявся від отримання послуг з централізованого опалення в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідач отримував послуги у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами про початок та закінчення опалювального сезону, - а отже зобов`язаний і оплачувати їх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 1875-IV) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 32 Закону № 1875-IV передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21 (провадження № 615039св23).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований (а.с.23).

Відповідач послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води отримує у повному обсязі, але не сплачує у зв`язку з чим станом на 11.02.2021 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 17318,60 грн. Зазначена заборгованість утворилась у період з березня 2018 року по січень 2021 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач дійсно має заборгованість за житлово комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 17318,60 грн.

У відповідача відсутні будь-які достатні докази на підтвердження відсутності або відключення у встановленому законом порядку системи теплопостачання.

Зазначена обставина повністю нівелює пояснення відповідача щодо необґрунтованості вимог позову.

Вищевикладені обставини справи та правове забезпечення свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог та правильність висновків суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого теплопостачання станом на 11.02.2022 року.

У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, що застосовані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України в порядку відповідальності за порушення грошового зобов`язання, ОСОБА_1 не спростований.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Доводи апеляційної скарги що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав да суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Южного міського суду Одеської області від 22 квітня 2021 року. Одночасно ним подано заяву про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення на номер НОМЕР_1 (а.с.5, номер провадження 2-п/519/5/23). 01 липня 2022 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання призначене на 29 липня 2022 року шляхом надіслання смс-повідомлення на вказаний вище номер телефона. Отже, заявник, був обізнаний про розгляд поданої ним заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови 11 березня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова