ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4076/22 Номер провадження 22-ц/814/501/24Головуючий у 1-й інстанції Река А.С. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз»

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шулік Олени Йосипівни

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2023 року, постановлене суддею Река А.С.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз", третя особа: Піщанська сільська рада про стягнення вартості безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Кременчукгаз» про стягнення вартості безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.07.2011 та на підставі Технічних умов № 167/11, наданих ПАТ «Кременчукгаз» 10 червня 2011 року, ОСОБА_1 було укладено договір № 76 з Малим колективним підприємством «Екогаз» на розробку проекту газопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та здійснено будівництво підвідного газопроводу і газифікацію належного їй будинку. За виконані роботи ОСОБА_1 сплачено МКП «Екогаз» 58700 гривень, окрім того позивачкою сплачено 2413 гривень ПАТ «Кременчукгаз» за послуги з проведення технічного нагляду за будівництво розподільчого поліетиленового газопроводу. В подальшому позивачкою здійснювалося використання як власником зазначеного газопроводу за призначенням для газопостачання належного їй будинку.

Рішенням Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30 березня 2012 року (правонаступником якої є Піщанська сільська рада) газопровід низького тиску, побудований на кошти ОСОБА_1 , передано на баланс відповідача ПАТ «Кременчукгаз», а 30 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_2 між ним та ПрАТ «Кременчукгаз» укладено договір на приєднання до газорозподільних систем № 842-4, а саме до підземного поліетиленового газопроводу Ду 50 мм, прокладеного до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про здійснення ПрАТ «Кременчукгаз» правомочностей власника щодо зазначеного газопроводу.

ОСОБА_1 зазначає, що нею не укладалося будь-яких угод щодо переходу права власності на зазначений газопровід, а тому Ялинцівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області за відсутності будь-яких правових підстав розпорядилася належним їй майном шляхом його безоплатної передачі ПрАТ «Кременчукгаз». Внаслідок проведеної реконструкції газопроводу, на даний час його неможливо повернути в натурі, а тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПрАТ «Кременчукгаз» в якості відшкодування вартості безпідставно набутого майна 262960 гривень.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз", третя особа: Піщанська сільська рада про стягнення вартості безпідставно набутого майна відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Шулік Олена Йосипівна, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 16 сесія Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шостого скликання не маючи повноважень власника майна (збудованого за кошти позивача газопроводу) своїм рішенням від 30 березня 2012 року затвердила акт приймання-передачі на баланс відповідача об`єктів систем газопостачання газопроводів високого та низького тиску та ШРП по вул. Вишневій в с. Михайленки Кременчуцького району Полтавської області, в тому числі і газопроводу збудованого за кошти ОСОБА_1 .

При цьому, між позивачем та Ялинцівською сільською радою не було укладено договорів, які б передбачали перехід права власності від ОСОБА_1 на вищевказаний газопровід до сільської ради, будь-які доручення на укладення правочинів також відсутні.

Таким чином, правова підстава набуття ПрАТ "Кременчукгаз" права власності на належний позивачу газопровід відсутня, тому з огляду на неможливість повернення даного майна позивачу в натурі наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 вартості безпідставно набутого майна.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0420, площею 0,12 гектар та земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0419, площею 0,12 гектар, які розташовані на території СТ «Росинка» Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 901367 та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 671534 (а.с. 15, 16).

ОСОБА_1 є також власником садового будинку з господарськими будівлями, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССХ № 436751 (а.с. 17,18).

10 червня 2011 року між ОСОБА_1 та Малим колективним підприємством «Екогаз» було укладено договір на виконання проектних і розвідувальних робіт, предметом якого є розробка проектно-кошторисної документації «Газифікація с. Михайленки Кременчуцького району Полтавської області». Вартість виконаних робіт за договором складає 12001,15 гривень (а.с. 19-20).

На виконання договору між ОСОБА_1 та МКП «Екогаз» останнім було розроблено робочий проект газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 45-70).

ОСОБА_1 було сплачено МКП «Екогаз» за виготовлення робочого проекту 12000 гривень відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 59, 17000 гривень за будівництво газопроводу відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 186, та 28800 гривень відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 60 від 05 липня 2011 року (а.с. 21).

Відповідно до договору № 24/11 від 11 жовтня 2011 року, ПАТ «Кременчукгаз» та ОСОБА_1 уклали договір, предметом якого є здійснення робіт по проведенню технічного нагляду за будівництвом підвідного газопроводу середнього тиску для газопостачання житлового будинку позивача (а.с. 22), який був виконаний, що підтверджується Актом здачі-прийому виконаних робіт (послуг) № 24/11 від 11.10.2011 року та квитанцією № 4241 за жовтень 2011 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила ПАТ «Кременчукгаз» за виконані роботи з технічного нагляду 2413,68 гривень (а.с. 23).

Відповідно до рішення Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.03.2012 року, затверджено акт приймання-передачу на баланс ПАТ «Кременчукгаз» об`єктів системи газопостачання газопроводу високого та низького тиску та ШРП по АДРЕСА_1 до житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 26 - 28).

На підставі заяв ОСОБА_2 від 31.08.2021 року (а.с. 29) та 28.09.2021 року (а.с. 30) останньому видано технічні умови приєднання № 58/21 від 30.09.2021 року до газопроводу низького тиску до житлового будинку АДРЕСА_1 ) (а.с. 31-33) та укладено договір на приєднання до газорозподільної системи № 842-4 від 30 вересня 2021 року між ПрАТ «Кременчукгаз» та ОСОБА_2 (а.с. 34-37).

Відповідно до акту ПрАТ «Кременчукгаз» від 14.04.2022 року виконано переведення газопроводу низького тиску, прокладеного до житлового будинку АДРЕСА_1 в категорію середнього тиску шляхом його перепідключення до мережі середнього тиску у відповідності до розробленого проекту. Регулятор тиску, встановлений раніше для редукування тиску газу на житловий будинок АДРЕСА_1 перенесений на територію даного будинку (а.с. 40).

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи газопроводу, переданого за актом приймання-передачі на баланс об`єктів системи газопостачання № 2-23 від 30 січня 2023 року, вартість газопроводу, переданого на баланс об`єктів системи газопостачання, затвердженим рішенням 16 сесії 6 скликання Ялинцівської сільської ради від 30 березня 2012 року станом на час проведення експертизи становить 262960 гривень (а.с. 129-149).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ст. 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт» об`єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об`єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

У відповідності до ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). З огляду на згадані вище ознаки й визначення норми ЦК України, є всі підстави стверджувати, що в юридичному розумінні розподільні та магістральні газопроводи є лише частинами складних речей.

Закон України «Про ринок природного газу» визначає газорозподільну систему та газотранспортну систему як технологічні комплекси, що складаються з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу/транспортування природного газу (ст. 1 Закону).

Такий самий підхід закріплено в Законі України «Про нафту і газ» та Законі Україні «Про житлово-комунальні послуги».

В Розділі ІІ Кодексу ГРМ зазначено, що газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій до споживачів, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа, та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування.

До складу ГРМ входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних операторів ГРМ). Зокрема, ГРМ включають:

газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску;

обладнання для зниження тиску й підтримання його на заданому рівні, зокрема ГРП та ШРП;

установки електрохімічного захисту від корозії;

лінії технологічного зв`язку, споруди, обладнання автоматизованих систем контролю та управління технологічними процесами і установок електрохімічного захисту;

переходи через природні і штучні перешкоди (автомобільні дороги, залізниці, канали тощо);

будівлі та споруди для забезпечення експлуатації та оперативного обслуговування ГРМ;

споруди газорозподільних мереж, зокрема колодязі, запірна арматура, компенсатори, конденсат забірники, контрольні трубки, контрольно-вимірювальні пункти, футляри, розпізнавальні і сигнальні знаки тощо.

В силу своєї пов`язаності з іншими елементами, необхідними для транспортування газу, газопроводи не можуть вважатися окремою річчю в цивільному обороті, а тому не підлягають окремій державній реєстрації.

Так у відповідності до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на (…) споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі).

Як встановлено місцевим судом та не заперечується учасниками справи, будівництво підвідного газопроводу до належного позивачці будинку в садовому товаристві «Росинка» по АДРЕСА_1 здійснено за її грошові кошти та з придбаних нею матеріалів.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на безпідставну передачу належного їй газопроводу на баланс ПАТ «Кременчукгаз»

Загальні підстави щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави, зазначеної у ст. 1212 ЦК України, розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальне правило частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах: отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності отримання такого виконання.

Під правовою підставою збагачення повинна розумітися певна економічна мета надання майна, легітимізована відповідним юридичним фактом, або така, що ґрунтується безпосередньо на законові. Одночасна наявність цих двох елементів: відповідність збагачення економічній меті надання майна, юридичного факту (норми закону), що легітимізує цю мету, - є необхідною для того, щоб збагачення однієї особи за рахунок іншої вважалося підставним та правомірним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Подібні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30 березня 2012 року затверджено акт приймання-передачі на баланс ПАТ «Кременчукгаз» об`єктів системи газопостачання газопроводу високого та низького тиску та ШРП по вул. Вишневій в селі Михайленки (а.с. 26).

У визначеному законом порядку дане рішення ОСОБА_1 не оскаржено та не скасовано.

Разом з тим, у відповідності до п. 2 Глави 1 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494, власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

Частини 1,3 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» передбачають, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів.

На час будівництва спірного газопроводу, був чинний Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010 № 2467-VІ, згідно ч. 4 ст. 7-1 якого власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов`язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов`язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Відповідно до пункту 8 Технічних умов № 167 від 19.07.2011, які долучені до робочого проекту газопостачання будинку АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_1 , газопостачання побудованим газопроводом здійснюється лише після передачі на баланс ПрАТ «Кременчукгаз» зазначеного газопроводу (а.с. 50).

Таким чином, доказів того, що прийнявши на баланс об`єкти системи газопостачання, а саме газопроводи високого та низького тиску та ШРП по вул. Вишневій до житлового будинку АДРЕСА_1 , ПАТ «Кременчукгаз» порушило права позивачки суду не надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.) вказано, що суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу, за яким право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шулік Олени Йосипівни залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді Г. Л. Карпушин

О. В. Прядкіна