Провадження №2/751/146/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Деркач О. Г.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

26.12.2023 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Новик М.С., з позовною заявою до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису, вчиненого 23.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за номером №48525, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", грошових коштів в розмірі 11 080,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст .4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України існує загальна підсудність за місцем проживання або за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися за вибором позивача також за місцем його виконання.

Згідно положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» до рішення, що підлягають примусовому виконанню, відносяться, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 63155041 від 30.10.2020 року вбачається, що виконавчі дії здійснюються за місцем роботи ОСОБА_1 , а саме за місцем знаходження Управління освіти Чернігівської міської ради, за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 141, що відноситься до територіальної юрисдикції Деснянського районного суду міста Чернігова.

При цьому, здійснення виконавчий дій приватним виконавцем за місцем проживання позивача суду не надано.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відтак, враховуючи те, що у даному випадку місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце роботи боржника, зазначене у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яке не відноситься до адміністративно-територіальної одиниці Новозаводського району міста Чернігова, суддя доходить висновку, що справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", треті особи: приватний нотаріус Житомирського номаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, слід передати на розгляд Деснянському районному суду міста Чернігова (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 141).

Керуючись: ст. ст. 27,28, ст. 31, 32, 353 ЦПК України, суддя,

Ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та гарантія", треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаню - передати для розгляду Деснянському районному суду міста Чернігова за територіальною підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О. Г. Деркач