Справа № 369/2442/23
Провадження № 2-др/369/40/24
06.02.2024 м. Київ
Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ спільного майна, -
У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ спільного майна.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ спільного майна задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з серпня 2018 року по березень 2022 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Dacia Logan, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mazda 3, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Audi Q5, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості автомобілів в розмірі 513 825 грн. (п`ятсот тринадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять грн.), припинивши права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку автомобіля Mazda 3, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на частку автомобіля Audi Q5, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки площею 0,1242га з кадастровим номером :03:002:2296,що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Проців.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 0,1242га з кадастровим номером :03:002:2296,що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Проців.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

16.01.2024 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 500 грн.

22.01.2024 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Вказав, що додані документи на підтвердження оплатити гонорарів та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги не у повній мірі свідчать про факт їх оплатити та не є належними та допустимими доказами у справі. Також вказав, що деякі квитанції не містять жодних відомостей про призначення платежу та одержувача коштів, а лише засвідчують факт пересилання ОСОБА_1 коштів на карту одержувача без його ідентифікації, також відсутні акти приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з приписами ч.1ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи. Тому, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Як вбачається з матеріалів справи 10.04.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Незвіським Д.Я. було укладено договір №07/23 про надання правової допомоги від 10.04.2023 року.

Відповідно до п. 1.1 адвокат зобов`язується здійснити представництво клієнта в суді першої інстанції цивільній справі №369/2442/23, а клієнтка зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу та фактичні витрати, понесені адвокатом при виконанні цього договору.

Відповідно до п. 5.2.4 клієнт зобов`язана оплатити адвокату аванс гонорару та/або повний гонорар за надану правову допомогу,у розмірах та в строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 5.2.5 клієнт зобов`язана оплатити адвокату фактичні витрати, понесені адвокатом в ході виконання доручення клієнта та надання відповідної правової допомоги.

Відповідно до п. 6.2 сторонами було погоджено фіксовану суму гонорару.

З наданих рахунків на оплату гонорару адвоката №1 від 19.04.2023, № 2 від 03.05.2023, №3 від 10.05.2023 року вбачається, що адвокатом було надано послуги з надання правової допомоги на загальну суму 20 000 грн.

26.07.2023 року між ОСОБА_1 адвокатом Бузанов Д.В. було укладено договір №131 про надання правничої допомоги від 26.07.2023 року.

Відповідно до п. 1.1 клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу.

Відповідно до п. 2.1 за надання правової допомоги за цим договором сторони встановили погодинну оплату з розрахунку адвоката: гонорар становить 2000 грн. за годину надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2.3 клієнт сплачує юридичну допомогу на підставі встановленого рахунку.

Відповідно до п. 2.6 за наслідками виконання цього договору сторони підписують акт виконаних робіт.

Відповідно до наданих актів виконаних робіт №INV-000177 від 26.07.2023 року, №INV-000178 від 02.08.2023 року, №INV-000188 від 25.08.2023 року, №INV-000196 від 15.09.2023 року, №INV-000216 від 13.11.2023 року, №INV-000219 від 17.11.2023 року вбачається, що сторонами було підписано акти про надані послуги з надання правової допомоги на загальну суму 39 000 грн.

На підставі наданих рахунків ОСОБА_1 сплатити грошові кошти адвокату Бузанов Д.В. у загальному розмірі 39 000 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №МВ48108901 від 17.11.2023 року, №МВ47578469 від 15.11.2023 року, №МВ35462931 від 15.09.2023 року, №МВ31327264 від 25.08.2023 року, №МВ26916544 від 02.08.2023 року, №2T9S-QF0J-T6UM-0A58 від 31.07.2023 року.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до поданих додатків до заяви про ухвалення додаткового рішенні представником було надано рахунок на оплату №2023/07/60 від 27 липня 2023 року про сплату ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 7500 грн. за надання юридичних послуг згідно договору №2023/07/60 про надання юридичних пологу від 27.07.2023 року.

Однак до матеріалів справи не було надано договору про надання юридичних послугу №2023/07/60 від 27.07.2023, а тому в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7500 грн. суд відмовить, оскільки стороною відповідача не було доведено понесення даних витрат саме у даній цивільній справі.

Також суд не бере до уваги понесені витрати відповідача у сумі 2000 грн., а саме за ознайомлення з матеріалами справи від 26.07.2023 року, оскільки представником відповідача дані витрати виставлені 02.08.2023 року та представник відповідача ознайомлювався зі справою 04.08.2023 року. Тобто фактично стороною відповідача двічі було виставлено витрати за одну й ту саму послугу з незначним проміжком часу.

Крім того сторона відповідач просить стягнути кошти у розмірі 4000 грн. відповідно до наданого платіжної інструкції №1665149 від 03.04.2023 року, однак дані кошти не можуть вважатися витратами на професійну правничу допомогу, оскільки договір між адвокатом був підписаний 10 квітня 2023 року, а тому дані витрати суд до уваги не бере.

Дослідивши, додані представником відповідача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, заперечення позивача, щодо стягнення судових витрат, а також те, що позов було задоволено частково суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 15000, 00 гривень, а відтак подана заява підлягає частковому задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ спільного майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. ( п`ятнадцять тисяч грн.).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Наталія ПНІКЕВИЧ