Провадження № 2/185/909/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гаврилова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Вакулі В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Мотуз Олександр Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду. Мотивував позов таким. Позивач протягом тривалого часу з 25.12.1980 року по 03.04.1989 року працював в різних структурних підрозділах у відповідача. В 1982 році при виконанні робіт стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. 03.04.1989 року позивач був звільнений з займаної посади. Висновком МСЕК від 24.05.1998 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності первинно безстроково. Згідно довідки МСЕК від 26.01.2005 року позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. У зв?язку із вказаною травмою та встановленим ступенем втрати працездатності порушено та порушуються нормальні життєві зв?язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми на виробництві, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 245 000 грн, оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що події, у зв`язку з якими у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди та які стали підставою для звернення до суду з указаним позовом, мали місце 22.09.1982 року, тобто з дня встановлення йому первинно висновком МСЕК втрати професійної працездатності , у зв`язку з чим повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент спірних правовідносин. Натомість, діючим на час виникнення між сторонами правовідносин законодавством ЦК України, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я. Таким чином, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Від представника позивача адвоката Мотуза Олександра Володимировича надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач у своєму відзиві просить суд відмовити повністю у задоволенні позову посилаючись на те, що в період, коли стався нещасний випадок на виробництві та встановлення втрати працездатності (1982 рік) не діяло законодавство, яке б передбачало стягнення моральної шкоди, проте з даною позицією відповідача представник позивача повністю не погоджується та вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та справедливості, та повинні бути задоволені, так як особа зазнала ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання роботи, це ушкодження здоров`я з втратою 60% професійної працездатності є незворотнім, безстроковим і триваючим. Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідача, яким було

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду заяву, якою з позовними вимогами не згоден на підставі викладених у відзиві заперечень.

Суд , дослідивши докази приходить до такого.

Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 25.12.1980 року по 03.04.1989 року Даний факт підтверджується копією трудової книжки позивача. (а.с.8-11).

12.06.1982 році при виконанні робіт стався нещасний випадок спричинений ушкодженням здоров`я. Даний факт підтверджується актом № 26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. /а.с.10-11/

Згідно довідки МСЕК від 24.05.1998 року № 049736 позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності. /а. с. 15/

Згідно довідки МСЕК від 26.01.2005 року № 03749 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. /а.с. 16/

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною третьою статті 5 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Тлумачення статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футуроспективний характер, тобто спрямована на майбутнє - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Нещасний випадок з позивачем, який став підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настав 12.06.1982 року, тобто мав місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК Української РСР 1963 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями,№ 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкодив цих випадках та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку з 22.09.1982 року. Даний факт підтверджено листом КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Міжрайонної профпаталогічною МСЕК від 06.11.2023 року № 5/744. /а.с. 12/

Тобто, зазначені правовідносини виникли в період дії Цивільного кодексу, в редакції 1963 року, яка, станом на вересень 1982 року не передбачала права на відшкодування моральної шкоди.

Стаття 237-1 КЗпП України, якою встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до Закону України «Про внесення змін до КЗпП України» від 24.12.1999 року набрав чинності з 13.01.2000 року.

До набрання чинності зазначеної норми правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано Законом України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями, затв. постановами Кабінету міністрів України від 18.07.1994 року № 492, 13.06.1995 року № 410, 02.10.1995 року № 777, 10.01.1996 року № 34), тобто також після спричинення позивачу шкоди.

Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків введено в дію з 01 липня 1993 року.

Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, набрав чинності 01.01.1993 року.

Правилами відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робочим та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ними трудових обов`язків, затверджених Постановою Радою Міністрів СРСР № 690 від 03.07.1984 року, які були чинні станом на березень 1987, не було передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту у часі до кожної події факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія факт чи відносини мали місце, а не на момент пред`явлення позову та розгляду його в судовому порядку. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовую цивільну відповідальність особи.

Таким чином, нормативно-правові акти, які набрали чинності після періоду, в який склалися правовідносини між сторонами, в тому числі і ст. 237-1 КЗпП України, застосовані до спірних відносин бути не можуть, а відтак не можуть бути і задоволені на їх підставі і позовні вимоги.

Події, що стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1982 році та не потягнули за собою виникнення у ОСОБА_1 цивільного права на відшкодування моральної шкоди, оскільки законодавство, що було чинним на момент настання нещасного випадку та встановлення позивачу ступеня втрати працездатності, не містило положень щодо відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, оскільки нормами діючого законодавства на час виникнення між сторонами спірних правовідносин не передбачалося право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданою внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві-відмовити.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1211, 20 грн компенсувати за рахунок держави .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, б. 76.

Суддя В. А. Гаврилов