ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Чернівці

справа № 727/3429/23

провадження №22-ц/822/179/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 грудня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 26 червня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівців було винесено рішення у справі №727/2041/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.02.2008 року в розмірі 147 743,11 долара США, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 3 398,00 доларів США, судовий збір в сумі 3 654,00 грн., а саме по 1 827,00 грн. з кожного, та кошти за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду, в сумі 250,00 грн., а саме по 125,00 грн. з кожного.

08 липня 2014 року на виконання зазначеного рішення суду Шевченківським районним судом м.Чернівців було видано виконавчий лист у зазначеній справі №727/2041/14-ц.

09 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Марко В.М. було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа №727/2041/14-ц, виданого 08.07.2014 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №52184120).

23 грудня 2019 року Шевченківським районним судом м. Чернівців постановлено ухвалу у справі №727/2041/14-ц, якою замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у зазначеному виконавчому провадженні №52184120.

08.12.2020 року нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме: нежилі будівлі загальною площею 110,20 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало боржнику ОСОБА_2 в рамках зведеного виконавчого провадження №58216793, було передано на реалізацію до державного підприємства «СЕТАМ».

05.03.2021 року перші електронні торги з реалізації зазначеного нерухомого майна за початковою ціною 2 114 900,00 грн не відбулися.

Іпотекодержатель ОСОБА_1 протягом встановленого законом терміну виявила бажання залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

30 березня 2021 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Душенко В.В. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до змісту якого, нерухоме майно, а саме: нежилі будівлі загальною площею 110,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 передаються у власність іпотекодержателю ОСОБА_1 шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Зазначала, що на підставі вищевказаного акту про передачу майна приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, ОСОБА_4 видано свідоцтво від 05.11.2021 року, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з виробничої будівлі цегляної, літ. «А», сараю цегляного літ. Г, гаражів цегляних літ. Б.Д., криниці №1, воріт №2, огорожі №3, загальною площею 110,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №283256099 від 05.11.2021 року власником нежитлових будівель загальною площею 110,20 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Стверджувала, що з 2012 року й по даний час відповідачка ОСОБА_2 продовжує використовувати нежилі приміщення. 16.12.2022 року позивачкою ОСОБА_1 було спрямовано на адресу відповідачки вимогу про звільнення спірного приміщення, однак ніякої відповіді на вказану вимогу позивачка від відповідачки так і не отримала. На усне прохання позивачки ОСОБА_1 звільнити приміщення, що належать їй на праві власності, відповідачка ОСОБА_2 не реагує та продовжує порушувати її право власності.

Позивач просила виселити ОСОБА_2 з нежитлового приміщення загальною площею 110,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 грудня 2023 року скасувати. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене із неправильним застосуванням норм процесуального права, неправильним тлумаченням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що договір факторингу № 2018109-02 від 28 вересня 2018 року, який укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28 вересня 2018 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д., зареєстровано в реєстрі за №3155, згідно якого відступлено право вимоги за договором іпотеки N° 13386 від 14 лютого 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 є дійсний.

ОСОБА_2 не оскаржувала договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28 вересня 2018 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 , згідно якого відступлено право вимоги за договором іпотеки N° 13386 від 14 лютого 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Правомірними є рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 43251835 від 28 вересня 2018 року та реєстрація в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 28144650 (спеціальний розділ) в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про суб`єкта іпотекодержателя ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості: нежилі будівлі загальною площею 110,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 не оскаржувала акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 30.03.2021 року. Цей акт є чинним і на його підставі приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. видано свідоцтво 05.11.2021 року, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з виробнича будівля цегляна, літ. «А», сарай цегляний літ. Г, гаражі цегляні літ. Б.Д., криниця №1, ворота №2, огорожа №3, загальною площею 110,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на зазначені нежитлові будівлі набуте нею з дотриманням норм ЦК України, Законів України «Про іпотеку», «Про виконавче провадження», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та інших нормативних актів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено наступне. 26 червня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівців було винесено рішення у справі №727/2041/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким позов було задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.02.2008 року в розмірі 147 743,11 долара США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 1 335 257,91 грн.; стягнуто заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 3 398,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 30 710,11 грн.; судовий збір в сумі 3 654,00 грн, а саме по 1 827,00 грн з кожного та кошти за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду, в сумі 250,00 грн, а саме по 125,00 грн з кожного окремо.

08 липня 2014 року на виконання зазначеного рішення Шевченківським районним судом м. Чернівців видано виконавчий лист у зазначеній справі №727/2041/14-ц.

09 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Марко В.М. було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа №727/2041/14-ц виданого 08.07.2014 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №52184120).

28.09.2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу №2018/09-2, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» перейшло право вимоги заборгованості за договором про споживчий кредит №0 від 14.02.2008 року.

28.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 14.02.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк». Згідно умов п.1.1 вказаного договору Цедент (ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт») передає, а Цесіонарій ( ОСОБА_1 ) приймає право вимоги за кредитним договором №0 від 14.02.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», кредитором за яким є Цедент на підставі договору факторингу №2018/09-2 від 28.09.2018 року, в межах боргу на загальну суму 240 112,09 доларів США. На виконання умов вказаного договору, Цедент передав Цесіонарію оригінали договору про надання кредиту та інші документи, що підтверджують право вимоги за кредитним договором. Факт укладення вказаного договору також підтверджується відповідними копіями актів приймання-передачі документації та прав вимоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №52184120, відкритому на виконання виконавчого листа, виданого 08.07.2014 року Шевченківським районним судом м.Чернівців у справі №727/2041/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 335 257,91 грн.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 30 березня 2021 року (а.с.99-100), вбачається, що нерухоме майно, а саме: нежилі будівлі: виробнича будівля цегляна - літ. «А», сарай цегляний - літ. «Г», гаражі цегляні літ. «Б.Д.», криниця - №1, ворота - №2, огорожа - №3, загальною площею 110,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. за реєстровим №614, зареєстрованого Чернівецьким комунальним БТІ 14.02.2008 року в реєстровій книзі №136, стр. 202, номер запису 540/321, 14 лютого 2008 року внесено в електронний реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 11886437, передається у власність іпотекодержателю ОСОБА_1 за початковою ціною 2 114 900,00 грн, що станом на 30.03.2021 рік за курсом НБУ становить 75 614,77 дол США, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

На підставі вищевказаного акту про передачу майна приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. видано свідоцтво від 05.11.2021 року, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з виробничої будівлі цегляної літ. «А», сараю цегляного літ. «Г», гаражів цегляних літ. «Б.Д.», криниці №1, воріт №2, огорожі №3, загальною площею 110,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано відомостей відносно того, чи було придбане спірне приміщення за кредитні кошти, що унеможливлює вирішення судом питання щодо правомірності виселення відповідачки ОСОБА_2 зі спірного приміщення, оскільки, у разі якщо таке приміщення не було придбано за кредитні кошти, то позивачка ОСОБА_1 зобов`язана забезпечити відповідачку ОСОБА_2 іншим житлом для проживання останньої.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

За змістом ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Судом встановлено і зазначене підтверджено матеріалами справи, що належні ОСОБА_1 виробнича будівля цегляна літ. «А», сарай цегляний літ. Г, гаражі цегляні літ. Б.Д., криниця Nsi, ворота №2, огорожа Ns3, загальною площею 110,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктами нежитлової нерухомості. Відтак норми ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України не підлягають застосуванню в даному випадку, що свідчить про неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Зазначені доводи апеляційної скарги є обгрунтованими та колегія суддів з ними погоджується.

Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 червня 2014 року, яким було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.02.2008 року в розмірі 147743,11 долара США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 1335257,91 грн.; заборгованість по пені в розмірі 3 398,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 30710,11 грн. та судових витрат, 09 вересня 2016 року було відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. за реєстровим №614, зареєстрованого Чернівецьким комунальним БТІ 14.02.2008 року в реєстровій книзі №136, стор 202, номер запису 540/321, 14 лютого 2008 року внесено в електронний реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 11886437, на праві власності належить нерухоме майно, а саме: нежилі будівлі: виробнича будівля цегляна - літ. «А», сарай цегляний - літ. «Г», гаражі цегляні літ. «Б.Д.», криниця - №1, ворота - №2, огорожа - №3, загальною площею 110,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

28.09.2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу №2018/09-2, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» перейшло право вимоги заборгованості за договором про споживчий кредит №0 від 14.02.2008 року.

28.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 14.02.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №52184120, відкритому на виконання виконавчого листа, виданого 08.07.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці у справі №727/2041/14-ц.

Процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акту про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 30 березня 2021 року, нерухоме майно, а саме: нежилі будівлі: виробнича будівля цегляна - літ. «А», сарай цегляний - літ. «Г», гаражі цегляні літ. «Б.Д.», криниця - №1, ворота - №2, огорожа - №3, загальною площею 110,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року передається у власність іпотекодержателю ОСОБА_1 за початковою ціною 2 114 900,00 грн, що станом на 30.03.2021 рік за курсом НБУ становить 75 614,77 дол. США, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

На підставі вищевказаного акту про передачу майна приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. видано свідоцтво від 05.11.2021 року, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з : виробничої будівлі цегляної літ. «А», сараю цегляного літ. «Г», гаражів цегляних літ. «Б.Д.», криниці №1, воріт №2, огорожі №3, загальною площею 110,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 травня 2021 року у справі 727/11945/19, яку було залишено без змін постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року, було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги; визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 28 вересня 2018 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 3159, згідно якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 0 (після реструктуризації № 1) від 14 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив висновок, що права за предметом спірної іпотеки, а саме нежилої будівлі: виробничої будівлі цегляної - літ. «А», сараю цегляного - літ. «Г», гаражів цегляних літ. «Б.Д.», криниці -№1, воріт - №2, огорожі - №3, загальною площею 110,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли до іпотекодержателя ОСОБА_1 з порушенням чинного законодавства.

Такий висновок суду є помилковим, з огляду на наступне. Судом першої інстанції не було враховано, що договір факторингу № 2018109-02 від 28 вересня 2018 року, який укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28 вересня 2018 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д., зареєстрований в реєстрі за №3155, згідно якого відступлено право вимоги за договором іпотеки N° 13386 від 14 лютого 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , є дійсними.

Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28 вересня 2018 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 , згідно якого відступлено право вимоги за договором іпотеки N° 13386 від 14 лютого 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 не оспорений та є дійсним.

Рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 43251835 від 28 вересня 2018 року та реєстрація в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 28144650 (спеціальний розділ) в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про суб`єкта іпотекодержателя ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості: нежилі будівлі загальною площею 110,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка внесена на підставі рішення Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 43251835 від 28 вересня 2018 року, також не оспорено, отже є законним.

На підставі свідоцтва від 05.11.2021 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі загальною площею 110,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яке також є чинним.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта, що право власності ОСОБА_1 на нежитлові будівлі загальною площею 110,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 набуте останньою із дотриманням вимог закону, є обґрунтованими і колегія з цим погоджується.

В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для виселення відповідача.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, тобто негаторний позов.

Судом першої інстанції в рішенні зазначено, що як пояснила відповідач ОСОБА_2 , вона та члени її сім`ї (в втому числі її малолітні онуки) з 2008 року і на даний час проживають у спірному нежитловому приміщенні, тобто спірне нежитлове приміщення придатне для проживання в ньому.

В суді апеляційної інстанції відповідач зазначила, що придбала цю нерухомість саме для проживання сім`єю. Документи для переведення нерухомості в статус житлового приміщення не оформлені. Іншого житла немає, ніде не зареєстрована.

Відповідно до положень ст. 379 ЦК України, житлове приміщення - це приміщення, призначене та придатне для постійного і переважного проживання. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Конституція України проголошує недоторканність житла. Недоторканість житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, об`єктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Однак, як зазначено в ч.3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що держава гарантує не тільки свободу придбання житла, але й можливість стабільного користування, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Суд першої інстанції при встановлені обставин справи, дійшов висновку про те, що нежитлове приміщення використовується відповідачем як житло. Зазначене знайшло свого підтвердження і в суді апеляційної інстанції. Встановлено, що нежитлові будівлі загальною площею 110,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 є для відповідача «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, враховуючи наявність достатніх та триваючих зв`язки із конкретним місцем, спірним приміщенням. І це приміщення є єдиним житлом відповідача.

Необхідно дотримуватися балансу захисту права власності позивачки та права відповідача на житло, оскільки таке позбавлення права відповідача має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло.

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем.

«Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Отже, тривалий час проживання особи в приміщенні, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

З огляду на викладене, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Враховуючи баланс інтересів сторін спору, враховуючи, що спірні приміщення є для відповідача «житлом», враховуючи, що вона там проживає протягом тривалого часу, а саме з 2008 року та придбала це приміщення саме як «житло», іншого житла не має, колегія не вбачає підстав для виселення відповідача із нежитлової будівлі загальною площею 110,20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . І саме з цих підстав, слід відмовити в позові.

Судом першої інстанції зазначеного не враховано, а тому, рішення суду слід змінити, з підстав, викладених в даній постанові.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставами для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 грудня 2023 року змінити, з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 березня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак