Єдиний унікальний номер 341/162/24
Номер провадження 2-о/341/76/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув без учасників справи у порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубовецька сільська рада Івано-Франківської області, приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Надія Ігорівна, про встановлення факту, що має юридичне значення.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була дружиною батька заявниці. Власних дітей ОСОБА_2 не мала. Вони за батьком заявниці почали спільно проживати з лютого 1990 року, а 1995 року зареєстрували шлюб. Фактично з 1990 року вони разом проживали як одна сім`я. Після смерті батька у 2018 році заявниця опікувалась ОСОБА_2 . Разом вони проживали в одному будинку, вели спільне господарство. Заявниця здійснила її поховання. 03 серпня 2020 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого свої земельні ділянки, розташовані на території Маріямпільської сільської ради, заповіла заявниці. Також, ОСОБА_2 мала у власності інше майно, не охоплене заповітом, успадкувати яке заявниця не може, оскільки між ними відсутній родинний зв`язок. У зв`язку з цим нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_2 . Встановлення факту спільного проживання із спадкодавицею строком не менше як п`ять років до її смерті має юридичне значення і від цього залежить виникнення її майнових прав.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що вона проживала однією сім`єю із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до дня відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 08 лютого 2024 року, яке відкладено на 22 лютого 2024 року.

У чергове судове засідання 01 березня 2024 року заявниця та представники заінтересованих осіб не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України.

Представниця заявниці ОСОБА_3 22 лютого 2024 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядати без її участі заявниці та її представника. Заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити (а. с. 35).

Представник заінтересованої особи Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області 07 лютого 2024 року надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника заінтересованої особи. Не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 (а. с. 29).

Приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н. І. 02 лютого 2024 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Щодо вирішення справи покладається на рішення суду (а. с. 28).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки учасники повідомлені про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, подали до суду заяви про розгляд заяви без їхньої участі, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності учасників.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження заявниці підтверджується, що її батьком був ОСОБА_4 (а. с. 13).

Після реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а. с. 12).

Згідно з копією свідоцтва про одруження від 11 липня 2000 року підтверджується, що батько заявниці ОСОБА_4 04 квітня 1995 року одружився із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а. с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 02 березня 2018 року серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14).

Згідно з копією свідоцтва про смерть від 21 червня 2023 року серії НОМЕР_2 , підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Відповідно до змісту копії заповіту від 03 серпня 2020 року, посвідченого секретарем Маріямпільської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 47, підтверджується, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла заявниці ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,3314 га, кадастровий номер: :03:001:0410 та земельну ділянку, площею 1,2174 га, кадастровий номер: :03:001:0510, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Маріямпільської сільської ради (а. с. 8).

Вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався, що підтверджується довідкою від 02 листопада 2023 року № 449, виданою Маріямпільським старостинським округом Дубівецької сільської ради Івано-Франківської області (а. с. 9).

Згідно з копією довідки від 02 листопада 2023 року № 450, виданої Маріямпільським старостинським округом Дубівецької сільської ради Івано-Франківської області, підтверджується, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали: ОСОБА_1 , 1971 року народження, ОСОБА_8 , 1996 року народження (а. с. 10).

Відповідно до довідки від 03 листопада 2023 року № 452, виданої Маріямпільським старостинським округом Дубівецької сільської ради Івано-Франківської області, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані, проживали разом та вели спільне господарство з березня 2018 року по АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав.

З постанови приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н. І. від 17 січня 2024 року № 5/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії убачається, що нотаріус відмовила заявниці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які знаходяться на території Івано-Франківського району Івано-Франківської області, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю родинних зв`язків (а. с. 15).

Допитані у судовому засіданні 08 лютого 2024 року свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є сусідами заявниці та спадкодавиці ОСОБА_2 , підтвердили, що проживають у с. Маріямпіль з народження. Зазначили, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 , яка вийшла заміж за ОСОБА_4 і переїхала у їхню сім`ю у Маріямпіль десь у 1990-х роках. ОСОБА_4 помер швидше за ОСОБА_2 . У ОСОБА_2 дітей не було. Після смерті чоловіка вона проживала разом з ОСОБА_1 , яка доглядала за спадкодавицею і здійснила її поховання.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами частини другої статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною третьою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі змістом пунктів 3.21 та 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до моменту смерті останньої проживали разом однією сім`єю не менше як 5 років. Разом вони були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, несли спільні витрати, купували все необхідне для спільного користування, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, показаннями свідків.

Своєю чергою заявниці необхідно встановити факт постійного проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті останньої для оформлення права на спадщину за законом відповідно до статті 1264 ЦК України.

Отже встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_2 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому спір про встановлення такого факту відсутній.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , оскільки вони проживали в одному житлі, мали спільний побут та вели спільне господарство, брали участь у спільних витратах та між ними були відносини, притаманні родинним зв`язкам.

Таким чином, у ході судового розгляду суд установив факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років.

Виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім як у судовому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що ця заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена належними доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Доказів, які б спростовували факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, який просить установити заявниця, суду не надано і такі не встановлено.

Під час розгляду справи суд не встановив інших спадкоємців, чиї спадкові права та законні інтереси могли б бути порушені у разі задоволення заяви, що, відповідно, виключає наявність спору.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявниці ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини однією сім`єю більше п`яти років є обґрунтованою та підтверджена належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки учасники у судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. 13, 76-78, 223, 247, 259, 265, 268, 293, 315, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубовецька сільська рада Івано-Франківської області, приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н. І., про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Установити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 березня 2024 року.

Учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

заінтересована особа Дубовецька сільська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 2, с. Дубівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, ЄДРПОУ: 0435761;

заінтересована особа приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Надія Ігорівна, місцезнаходження: вул. Караїмська, 3/3, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ