Справа №173/3142/23
Провадження №2/173/150/2024
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бурхан С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Баранник Ю. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що причиною звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу були різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, зазначивши при цьому про свою не впевненість у правильності рішення стосовно розірвання шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Основна ціль примирення подружжя - збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного із подружжя на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін у формі надання сторонам спору строку на примирення, на підставі письмової заяви або усного клопотання безпосередньо під час проведення судового засідання.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що з метою примирення сторін і збереження їхньої сім`ї, слід вжити заходів щодо примирення подружжя та надати їм строк для примирення 3 (три) місяці, тобто до 18.06.2024 року, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись ст. ст. 251, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Надати сторонам строк для примирення 3 (три) місяць до 18 червня 2024 року.

2.Зупинити провадження у справі № 173/3142/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до 18.06.2024 року.

3.Після закінчення строку для примирення та поновлення провадження у справі № 173/3142/23 призначити дату судового засідання на 21.06.2024 року об 11 год. 30 хв.

4. Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М.Бурхан