КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року,

встановив:

рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29 серпня 2023 року позов було задоволено. Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача 15 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Частиною 2 вказаної статті визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою 15 грудня 2023 року представник відповідача подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржуване рішення йому не вручено. Однак, вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було ухвалено судом 29 серпня 2023 року і того ж дня складено його повний текст. 05 вересня 2023 року відповідач ознайомився із матеріалами справи, про що свідчить його заява та розписка на обкладинці справи.

Також матеріали справи свідчать про те, що 28 вересня 2023 року ОСОБА_2 в інтересах відповідача вже звертався до суду з апеляційною скаргою, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року було повернуто з підстав ненадання доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси відповідача.

17 жовтня 2023 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу повторно. Вказана апеляційна скарга також була повернута скаржникові ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року з підстав несплати судового збору у розмірі, визначеному законом.

Втретє апеляційна скарга була подана 15 грудня 2023 року.

За таких обставин ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року апеляційна скарга була залишена без руху для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, підтвердженої доказами.

14 лютого 2024 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання скаржник вказував, що він вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним, оскільки вперше апеляційна скарга була подана ним 28 вересня 2023 року, а ухвали Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року та від 13 грудня 2023 року про повернення його апеляційних скарг були постановлені з порушенням норм процесуального права.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи та оскаржуваним рішенням 05 вересня 2023 року, про що свідчить його заява та розписка на обкладинці справи, а з апеляційною скаргою його представник звернувся до суду 15 грудня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зводяться до незгоди скаржника з ухвалами апеляційного суду про повернення апеляційних скарг. При цьому на поважність причин пропуску строку ОСОБА_2 не посилається.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не було подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього кодексу.

В даному випадку наведені скаржником підстави для поновлення строку визнати поважними не можна, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді:

№ справи: 755/8368/23

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5207/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.