Справа №488/1281/23
Провадження № 22-ц/812/590/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Голощаповою А.О.,

за участі відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Селіщевою Л.І., у цивільній справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за освітні послуги

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка (далі КНУ імені ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за освітні послуги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що наказом ректора КНУ імені Тараса Шевченка від 16 серпня 2021 року №2753-33 було зараховано ОСОБА_3 з 01 вересня 2021 року до складу студентів 1 курсу денної форми здобуття освіти до Навчально-наукового інституту міжнародних відносин КНУ імені Тараса Шевченка за кошти фізичних та/або юридичних осіб за освітньою програмою «Міжнародні комунікації (з обов`язковим вивченням двох іноземних мов)» спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії».

Згідно з переліком платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2010 року № 796 між ними та замовником ОСОБА_4 було укладено Договір № 705/1 ІМВ від 16 серпня 2021 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка, де здобувачем вищої освіти являється ОСОБА_3 .

Відповідно до положень Договору №705/1 ІМВ предметом Договору №705/1 ІМВ є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу Університетом.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, а саме: надав студентці 2 курсу денної форми здобуття освіти ОСОБА_3 освітні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором № 705/1 ІМВ від 16 серпня 2021 року та має заборгованість перед позивачем, яка складається з оплати за навчання ОСОБА_3 в сумі 29 400 грн. за період з 01 вересня 2022 року по 31 січня 2023 року.

Наказом проректора від 03 квітня 2023 року №1456-33, 24 січня 2023 року було відраховано ОСОБА_5 з Університету за невиконання умов контракту (несплата за навчання).

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані освітні послуги (навчання) студентці ОСОБА_3 у розмірі 29 400,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2024 року позов Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за освітні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка заборгованість за послуги з надання освіти у розмірі 29 400,00 грн., судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., а всього стягнуто на загальну суму 32 084,00 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог, оскільки позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме: надав студентці 2 курсу денної форми здобуття освіти до Навчально-наукового інституту міжнародних відносин КНУ імені Тараса Шевченка за кошти фізичних та/або юридичних осіб за освітньою програмою «Міжнародні комунікації (з обов`язковим вивченням двох іноземних мов)» спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії» ОСОБА_3 освітні послуги, що підтверджується витягом з залікової книжки із зазначенням введених посесійно іспитів та заліків.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором № 705/1 ІМВ від 16 серпня 2021 року та має заборгованість перед позивачем, яка складається з оплати за навчання ОСОБА_3 в сумі 29 400 грн. за період з 01 вересня 2022 року по 31 січня 2023 року. Наявність заборгованості та її розміру відповідач не оспорював.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, прийнятим з порушенням застосування норм процесуального права, а тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що суд не прийняв до уваги його доводи про невизнання ним позовних вимог та об`єктивну причину несплати в початку вересня 2022 року за перший семестр 2 курсу у зв`язку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, та встановлення Україною військового стану у лютому 2022 року, діючого до теперішнього часу, як наслідок непереборних обставин, а саме закриття підприємницької діяльності у зв`язку з пошкодженням торгової точки, яка була місцем його роботи, виїзду (евакуації) його доньки із матір`ю з України до Германії, так як місто Миколаїв знаходився у прифронтовій зоні, яку постійно обстрілювали.

Зазначає, що суд зовсім не звернув уваги на таку умову п.2 розділу четвертому Договору № 705 УМВ від 16 вересня 2021 року та №705/1 УМВ від 16 вересня 2021 року про те, що сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення стали наслідком непереборних обставин. При цьому з боку позивача зовсім ігноровано цей пункт договору відносно дії договору на час дії таких обставин та їх наслідків.

Крім того, з боку позивача умови вказаного договору відносно зміни денної на он-лайн форми здобуття освіти не проводилось, про що свідчить відсутність такого доказу в матеріалах справи.

Посилається на те, що позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували надання ними його доньці ОСОБА_3 саме таких освітніх послуг. У всякому разі в матеріалах справі такі докази відсутні і в позовній заяві не зазначені.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

У судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився, що в силу приписів частини2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повні мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 16 серпня 2021 року №2753-33 було зараховано ОСОБА_3 з 01вересня 2021 року до складу студентів 1 курсу денної форми здобуття освіти до Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка за кошти фізичних та/або юридичних осіб за освітньою програмою «Міжнародні комунікації (з обов`язковим вивченням двох іноземних мов)» спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії» (копія наказу додається)( а.с.11,12-13).

16 серпня 2021 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та ОСОБА_3 , від імені якої діяв її законний представник, батько - ОСОБА_1 , було укладено Договір № 705 ІМВ про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі здобуття освіти за освітньою програмою «Міжнародні комунікації (з обов`язковим вивченням двох іноземних мов)» спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії»( а.с.6-9).

Згідно Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2010 р. № 796 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та замовником ОСОБА_1 було укладено Договір № 705/1 ІМВ від 16 серпня 2021 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка, де здобувачем вищої освіти є ОСОБА_3 (а.с.6-7).

Відповідно до пункту 1 розділу першого загальних положень Договору №705/1 ІМВ, даний договір є невід`ємним додатком до Договору №705/1 ІМВ (далі Договір) про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка.

Також, відповідно до пункту 2 розділу першого загальних положень предметом Договору є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу Університетом.

За умовами договору, а саме пункту 2 розділу 2 цього Договору, університет має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановленому цим договором.

Замовник ( відповідач), в свою чергу, згідно до вимог пунктом 3 розділу 2 Договору зобов`язується своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені даним Договором, а саме: згідно із пунктом 3 розділу 3 Договору, замовник вносить плату щороку не пізніше ніж 01 вересня (перший платіж протягом 5 днів після видання наказу про зарахування).

За умовами пункту 4 розділу 3 Договору, замовник здійснює оплату в безготівковій формі. Загальна вартість платної освітньої послуги за ввесь строк навчання становить 235 200,00 грн. вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить по 58 800 грн. щороку з 2021 по 2025 навчальні роки. Замовник вносить плату щороку не пізніше 01 вересня ( перший платіж протягом 5 днів після видання наказу про зарахування).Замовник здійснює оплату у безготівковій формі ( а.с.8-9).

У разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до закону. Сторони звільняється від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення стали наслідком непереборних обставин, при цьому строк дії договору може бути продовжений на час дії таких обставин та їх наслідків ( пункти 1,2 розділу 4 Договору).

За умовами пункту 1 розділу 5 Договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

За пунктом 3 цього розділу Договору договір припиняється( розривається) : у разі завершення виконання сторонами своїх зобов`язань; за згодою сторін; у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінити умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внески зміни до договору; у разі ліквідації Університету, якщо не визначений його правонаступник; у разі відрахування Здобувача; за рішенням суду в разі порушення або невиконання однієї із сторін умов договору.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором № 705/1 ІМВ від 16 серпня 2021 року та має заборгованість перед позивачем, яка складається з оплати за навчання ОСОБА_3 в сумі 29 400 грн. за період з 01вересня 2022 року по 31 січня 2023 року (а.с.19).

Розпорядженням директора Навчально-наукового інституту Міжнародних відносин від 15 листопада 2022 року ОСОБА_3 не допущено до занять у зв`язку з несплатою за навчання, між тим відповідно до витягу із залікової книжки ОСОБА_5 , нею за 1 семестр 2022-2023 навчальний рік було здано три екзамени, за які вона отримала задовільні результати та зараховано чотири заліки ( а.с.17, 44).

Наказом проректора від 03 квітня 2023 року №1456-33 було відраховано ОСОБА_5 , здобувачку освітнього ступеня бакалавра 2 курсу денної форми здобуття освіти Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка за кошти фізичних та/або юридичних осіб за освітньою програмою «Міжнародні комунікації (з обов`язковим вивченням двох іноземних мов)» спеціальності 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії» з 24 січня 2023 року за невиконання умов контракту (несплата за навчання), укладеного з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка про цільову підготовку фахівців з вищою освітою( а.с.14).

Намагання позивача врегулювати спірне питання з відповідачем у досудовому порядку не дали свого результату, на пропозицію позивача сплатити суму заборгованості за надані освітні послуги до звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 проігнорувала.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 901 та частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором та законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що прийом на навчання до закладів вищої освіти здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади в сфері освіти і науки.

Статтею 73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що вищий начальний заклад відповідно до свого статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги в галузі вищої освіти та пов`язаних з нею інших галузях діяльності за умови забезпечення провадження освітньої діяльності.

Частиною 6 статті 73 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє плату освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати.

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого закладу освіти; 4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

Частиною 2 статті 903 ЦК України передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, що відповідає положенням частини 5 статті 81 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, як це закріплено положеннями частини 6 статті 81 ЦПК України.

Як закріплено вимогами частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на матеріалами справи, надані позивачем докази підтверджують обставини того, що має місце заборгованість ОСОБА_1 за надані позивачем освітні послуги у розмірі 29400 грн., яка утворилась за перший семестр 2022/2023 навчального року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про ненадання позивачем освітніх послуг, так як ОСОБА_3 не було допущено до занять, з огляду на те, що вказане спростовується наданими позивачем результатами семестрового контролю, що підтверджується витягом із залікової книжки, і таке є належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Перебування ж доньки відповідача за межами України, як про це стверджує апелянт, а відтак відсутність можливості її приймати участь у здачі екзаменів та заліків ним не підтверджено.

З огляду на обставини справи, колегія суддів вважає, що у відповідача була можливість у будь-який момент розірвати договір шляхом подання заяви про відрахування за власним бажанням. Проте останній таким право не скористався, доказів звернення до позивача з відповідними заявами не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність коштів у зв`язку з непереборними обставинами та втрату ним бізнесу, належними доказами не підтверджуються, що є прямим процесуальним обов`язком відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність рішення суду першої інстанції та зводяться до незгоди з його висновками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 01 травня 2024 року.