Справа № 513/282/24
Провадження № 2/513/435/24
Саратський районний суд Одеської області
про залишення позовної заяви без руху
06 березня 2024 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталії Михайлівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
Позивачка через свого представника адвоката Вельчеву Наталю Михайлівну звернулася до Саратського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення подружніх стосунків з 2018 року та існування шлюбу формально.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та долученого до неї свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 02 серпня 2023 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідач ОСОБА_3 є громадянином Республіки Азербайджан.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Згідно зі статтею 497 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, подружжя не має спільного проживання в Україні.
Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).
Однак, такої угоди між сторонами для визначення підсудності Саратському районному суду Одеської області до матеріалів позову не надано.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.
Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Звертається увага позивача на те, що при наявності певних обставин, позов про розірвання шлюбу може бути подано за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача (ч.2 ст. 28 ЦПК).
Ними можуть бути: наявність на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей (підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім`ї, довідкою про зареєстрованих осіб, наявністю рішення про стягнення аліментів, актом тощо); стан здоров`я позивача (підтверджується довідкою МСЕК, листком непрацездатності, лікарським висновком тощо); інші поважні причини, через які неможливо виїхати до місця проживання відповідача (підтверджується довідкою про доходи при неможливості оплатити вартість проїзду та проживання; довідкою з місця роботи про неможливість надання відпустки; документом, що підтверджує здійснення догляду за інвалідом, який самостійно не може забезпечити себе; рішенням про визнання опікуном, піклувальником; рішенням про надання доступу до державної таємниці; вироком суду щодо позивача, у зв`язку із яким виїхати до іншої країни неможливо, тощо).
Частиною 9 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Частиною 10 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей у позивача та відповідача немає.
Матеріали справи не містять доказів, що вказана позивачем адреса: АДРЕСА_1 , є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Позивачем звернення саме до Саратського районного суду Одеської області з зазначеним позовом ніяким чином не обґрунтовано, жодного доказу на підтвердження зазначених у ст. 28 ЦПК України обставин, не надано.
Відтак, позивачу необхідно надати суду докази останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування в Україні відповідача або місцезнаходження його майна для встановлення, що справа підсудна Саратському районному суду Одеської області і вирішення питання відкриття провадження у справі.
Вказані обставини перешкоджають суду визначити підсудність справи про розірвання шлюбу, та перешкоджають в майбутньому винесенню рішення, яке б відповідало чинному законодавству, оскільки, в разі реєстрації відповідача та проживання за межами території України, розгляд справи необхідно буде проводити за нормами чинного міжнародного законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 днів з моменту отримання ухвали суду.
У випадку не усунення недоліків у зазначений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Миргород