Справа №484/5991/23
Провадження № 22-ц/812/439/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_4 ,

подану адвокатом Саєнком Дмитром Миколайовичем

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року, повний текст складено 26 січня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Літвіненко Т.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 21 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_2 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано судовий наказ по справі № 484/5043/23 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

25 вересня 2023 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№ 72870208 по виконанню судового наказу 2-н/484/1294/23.

Зазначає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів мого заробітку (доходу) за судовим наказом 2-н/484/1294/23 є занадто великим, так як не було взято до уваги наступні обставини.

Вказує, що він є батьком п`ятьох дітей, які перебувають на його утриманні.

Від першого шлюбу з ОСОБА_7 , який було розірваний 16 серпня 2007 року, у них народилися діти: донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4

На користь дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_10 добровільно сплачує аліменти в порядку статті 187 СК України.

Окрім цього, додатково надає допомогу в порядку статті 199 СК України своїй доньці ОСОБА_8 , яка навчається закордоном в університеті в місті Ніцца, Франція, строк навчання до травня 2024 року.

Від другого шлюбу з ОСОБА_2 у них народилися діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час шлюб не розірвано, в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває справа 484/5890/23 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів здійснюється за судовим наказом № 2-н/484/1294/23 від 21 вересня 2023 року у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Зазначає, що з початку 2020 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою ОСОБА_11 , внаслідок чого у них народилася донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

Окрім цього, так як власного житла вони не мають, він орендує житло за адресою: АДРЕСА_1 , та сплачують щомісячно орендну плату у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно до довідки про доходи від 04 жовтня 2023 року розмір грошового забезпечення до сплати за півроку з квітня 2023 року по вересень 2023 року складає 172117,03 грн., тобто середньомісячний його дохід складає 28 686,17 грн.

Враховуючи право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морально і соціального розвитку дитини, обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу№2- н/484/1294/23, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 21 вересня 2023 року по справі № 484/5043/23 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , 2012 рокі народження та ОСОБА_6 , 2015 року народження, з 1/3 частки до 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказав, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення через те, що позивач має на утриманні ще дітей без доведення погіршення його майнового становищу, не буде спрямовано на належне забезпечення спільних з відповідачкою дітей та суперечитиме інтересам останньої.

За таких обставин, суд не прийняв аргументи позову про наявність підстав для зменшення розміру аліментів та вважав позовні вимоги недоведеними, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дітей в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , діючи через свого представника - адвоката Саєнка Д.М., вказував, що рішення винесено з порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Так, посилався, що розмір аліментів встановлений судовим наказом порушує права його інших трьох дітей на належне утримання та піклування, а тому потрібно зменшити розмір аліментів на утримання двох синів щоб забезпечити необхідний рівень кожного з дітей.

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області при винесенні судового наказу по справі № 484/5043/23 не з`ясував обставини, які мають істотне значення, відповідно до статті 182 СК України, а суд при розгляді справи №484/5991/23 про зменшення розміру аліментів, не забажав винести рішення, з урахуванням вимог статей 182 та 183 СК України, та ухвалив рішення посилаючись лише на те, що позивачем не надано доказів погіршення майнового стану, не врахувавши зміни сімейного стану позивача, наявність у позивача 5-х дітей, які знаходяться на його утриманні, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Суд не взяв до уваги, що такий надмірний тягар по стягненню аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) суперечить інтересам інших дітей позивача, які знаходяться на його утриманні.

В розумінні рівності прав всіх дітей позивач і просив суд зменшити розмір аліментів з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) на пропорційний розмір до кількості осіб, які знаходяться на утриманні та яких повинен утримувати позивач, тобто по 1/12 частини (1/2:6) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Розглядаючи заяву про видачу судового наказу, суд враховує відомості зазначені заявником. Разом з тим, відповідач позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданої заяви про видачу судового наказу, не розглядав питання його сімейного стану та не враховував кількість дітей, що перебуває на утриманні позивача. Саме тому частиною 7 статі 170 ЦПК України передбачено право боржника у разі видачу судового наказу відповідно до пункту 4 частини1 статті 161 цього Кодексу звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Щодо порушення норм процесуального права зазначав, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2023 року розгляд справи №484/5991/23 проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження, відповідно до статті 274 ЦПК України. Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув справу про зменшення розміру аліментів у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що у силу пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Правом на подачу відзиву на час перегляду справи апеляційним судом відповідач не скористалася.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення.

Відповідач та її представник апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Позивач у судове засіданні не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що в силу приписів частини2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (пункт 1 частини перша та друга статті 274 ЦПК України).

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України).

При цьому законодавцем визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

У справі, що переглядається, предметом спору є зменшення розміру аліментів на дітей.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 25).

Процесуальне питання щодо неможливості розгляду спорів про зменшення розміру аліментів на дитину у порядку спрощеного позовного провадження вже перебувало на розгляді Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року в справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748св23) зроблено висновок про те, що ураховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі (зменшення розміру аліментів), вона є справою, що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Аналогічний правовий висновок щодо вирішення вказаного процесуального питання викладено в постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23.

Усупереч вищенаведеним нормам процесуального права та правовим висновкам Верховного Суду суд першої інстанції розглянув і вирішив справу у спорі, що виникає із сімейних правовідносин, в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З огляду на зазначені порушення норм процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Ухвалюючи нове судове рішення колегія суддів виходить з такого.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї ( частини 7,8 статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_13 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , який розірвано 16 серпня 2007 року (а.с.8).

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка ОСОБА_8 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 - син ОСОБА_9 (а.с.1, зворот).

27 листопада 2009 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року ( а.с.9,77).

У цьому шлюбі народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_7 - син ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 - син ОСОБА_6 (а.с.10, зворот).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2023 року виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

21 вересня 2023 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

25 вересня 2023 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№ 72870208 по виконанню судового наказу 2-н/484/1294/23.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, посилався на ту обставину, що у нього на утриманні перебуває п`ятеро дітей від різних шлюбів.

Відповідно до частини 13 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину (пункт 4 частина 1 статті 161 ЦПК України).

Відповідно до частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

За приписами статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, враховує відомості, заявлені заявником. Разом з тим, відповідач позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданої заяви про видачу судового наказу.

Особливістю наказного провадження є розгляд заяви про видачу судового наказу без проведення судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що фактично позбавляє боржника можливості висунути свої заперечення та аргументи, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців.

Саме тому частина 7 статті 170 ЦПК України передбачає право боржника у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 цього Кодексу звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За змістом даної норми зменшення розміру аліментів можливе не тільки у випадку зміни матеріального або сімейного стану боржника, як помилково вважав суд першої інстанції, а й у зв`язку із неврахуванням судом при видачі судового наказу матеріального або сімейного стану боржника, чи інших обставин, які впливають на визначення розміру аліментів.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на час видачі Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області судового наказу від 21 вересня 2021 року у справі № 484/5043/23 9 про стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неновітніх синів ОСОБА_5 , 2012 року народження та ОСОБА_6 , 2015 року народження, у розмірі 1/3 частки, позивач за рахунок свого доходу здійснював утримання трьох дітей, а саме: повнолітню доньку - ОСОБА_8 , 2000 року народження, неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2006 року народження, малолітню доньку ОСОБА_12 , 2020 року народження та її матір, до досягнення донькою ОСОБА_15 трьох років.

Суд першої інстанції, видаючи судовий наказ про стягнення з останнього аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 не розглядав питання його сімейного стану та не враховував кількість осіб, що перебуває на утриманні позивача.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказував, що він винаймає житло у м. Одесі, оскільки власного немає, та сплачує щомісячну орендну плату у розмірі 15000 грн. та є батьком п`ятьох дітей від різних жінок.

Також позивач зазначав, що на утримання дітей ОСОБА_8 та сина ОСОБА_10 він добровільно сплачує аліменти відповідно до статті 187 СК України. Також надає додатково допомогу в порядку статті 199 СК України на утримання дочки ОСОБА_16 , яка є повнолітньою та продовжує навчання за кордоном.

На підтвердження чого надав до суду довідку про доходи за період з квітня по вересень 2023 року включно, отриманні за місцем проходження військової служби, із змісту якої вбачається, що у вказаний період із його заробітної плати щомісячно проводиться утримання аліментів (а.с.16).

ОСОБА_11 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_12 , 2020 року народження, проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Відповідно до частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Між тим, на час звернення позивача до суду з цим позовом, ОСОБА_8 виповнилося 23 роки, а відтак вона не є особою, яка потребує утримання позивача відповідно до вимог статей 187,199 СК України. Добровільне надання позивачем матеріальної допомоги повнолітній дочці ОСОБА_8 , після досягнення 23 років, хоча вона і продовжує навчання, не може бути враховано при визначені розміру аліментів на утримання інших дітей.

Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

На час ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 досягла трирічного віку, а відтак її мати ОСОБА_17 втратила право на утримання дитини від чоловіка зважаючи на приписи вищевказаної норми.

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ОСОБА_4 , який подано ним у порядку передбаченому частиною 7 статті 170 СК України, зазначених обставин не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини, за рахунок зменшення такого утримання іншої. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини справи, з метою захисту інтересів дітей сторін та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, з урахуванням обставин, визначених частиною 1 статті 182 СК України, а також законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності батьківського обов`язку забезпечувати своїх дітей, апеляційний суд вважає справедливим та обґрунтованим зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1/3 частки до 1/6, частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позовні вимоги позивача частково.

Такий розмір аліментів, безсумнівно не порушує право дітей на гідний рівень життя, відповідає принципу якнайкращого забезпечення їх інтересів та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку обох дітей та забезпечить рівний баланс в утриманні позивачем обох своїх дітей.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у справі судове рішення за наслідками розгляду цього спору, найбільш оптимально враховує потреби в утриманні кожної дитини позивача та спрямовані на дотримання їхніх інтересів в однаковій мірі.

Посилання у позові та апеляційній скарзі на підстави зменшення розміру аліментів на те, що він винаймає житло у м. Одеса, згідно з яким він виплачує орендну плату щомісяця не заслуговують на увагу, оскільки наданою довідкою про доходи не спростовуються доводи про недостатність решти коштів на особисте забезпечення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норма процесуального права на підставі пункту 4 частини 1, пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру стягнених з позивача аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану адвокатом Саєнком Дмитром Миколайовичем задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на виконання судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 вересня 2023 року у справі №484/5043/23 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання дітей - синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частки до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дітей.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року.