Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8770/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.03.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., за участі прокурора Береза Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Виноградів цивільну справу за позовом Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Берегівської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі: Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що Ухвалою Виноградівського районного суду від 20.07.2023 у справі № 299/4565/23 за результатами розгляду кримінального провадження №0000427 від 26.06.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1, ч.2 ст. 190 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Позивач зазначає, що внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_1 , що виразилися у внесенні неправдивих відомостей до заяви «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» та замовчуванні перед службовими особами Виноградівського управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації факту проживання з особою, надання щомісячних виплат, внаслідок чого, остання заволоділа бюджетними коштами та в період з 06.02.2018 по 31.03.2018 спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації, матеріальну шкоду на загальну суму 8720,72 гривень. В результаті подання ОСОБА_1 вказаних недостовірних відомостей виникла переплата бюджетних коштів у період з 05.10.2012 по 31.03.2018 на загальну суму 65 934,74 грн., що підтверджується листами Берегівської районної військової адміністрації від 27.06.2023 за № 971/02-20 та від 30.06.2023 за № 08- 07/890.

Одночасно з цим, факт проживання відповідача з особою, від якої остання має дитину підтверджується довідкою Виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 26.06.2023 за №148 та характеристикою виданою Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради №02-27/2604 від 26.06.2023, а також показами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни несуть відповідальність за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги. Одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

.Внаслідок того, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та державна допомога сім`ям з дітьми, а саме допомога на дітей одиноким матерям, ОСОБА_1 були виплачені з порушенням встановлених порядків по їх виплаті, державі нанесено збиток тим, що бюджетні кошти були використані не за призначенням і підлягають стягненню.

Вказує, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, в добровільному порядку відповідач не відшкодував завдані збитки, невжиття цивільно-правових заходів щодо стягнення вказаної шкоди до спеціального фонду Державного бюджету України та спеціального фонду місцевих бюджетів порушує інтереси держави, в зв`язку з чим прокурор і звернувся і з цим позовом до суду.

Щодо представництва прокуратурою в суді інтересів держави з метою стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивач зазначив, що в даному випадку органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Управління соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації. Втім, Управління не здійснило належних заходів з метою повернення надміру сплачених коштів, зокрема щодо звернення до суду, що підтверджується листом за № 01-04/781 від 10.10.2023, що свідчить про самоусунення органу, уповноваженого захищати інтереси держави, від виконання своїх повноважень, а моніторингом стану розгляду судових справ факт подачі відповідного позову не встановлено.

05.01.2024 Виноградівським районним судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Прокурор Береза Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю.

Позивач Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації, участі представників у судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважність причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив на позов не подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни несуть відповідальність за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги. Одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом.

У ст. 62 вказаного закону передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи по суті внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_1 , що виразилися у внесенні неправдивих відомостей до заяви «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» та замовчуванні перед службовими особами Виноградівського управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації факту проживання з особою, надання щомісячних виплат, внаслідок чого, остання заволоділа бюджетними коштами та в період з 06.02.2018 по 31.03.2018 спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації, матеріальну шкоду на загальну суму 8720,72 гривень.

В результаті подання ОСОБА_1 вказаних недостовірних відомостей виникла переплата бюджетних коштів у період з 05.10.2012 по 31.03.2018 на загальну суму 65 934,74 грн., що підтверджується листами Берегівської районної військової адміністрації від 27.06.2023 за № 971/02-20 та від 30.06.2023 за № 08- 07/890.

Одночасно з цим, факт проживання відповідача з особою, від якої остання має дитину підтверджується довідкою Виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 26.06.2023 за № 148 та характеристикою виданою Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради № 02-27/2604 від 26.06.2023, а також показами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 20.07.2023 у справі № 299/4565/23 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000427 від 26.06.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.І, ч.2 ст. 190 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

ухвала 28.07.2023 набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалася. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, встановлені ухвалою Виноградівського районного суду від 20.07.2023 у справі № 299/4565/23, є встановленими та не підлягають доказуванню.

За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав ч.1 ст. 49 КК України питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Враховуючи те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав ч.1 ст. 49 КК України, що відноситься до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження, шкода завдана від кримінального правопорушення відшкодовуються у такому самому порядку як і при ухваленні обвинувального вироку.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Прокурором, шляхом надання суду належних, допустимих і достовірних доказів у їх сукупності, доведено факт спричинення ОСОБА_1 державі, в особі управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації, матеріальної шкоди на загальну суму 65 934,74 грн.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , за вчинення нею кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України, закрито з нереабілітуючих підстав, а отже зазначені у ньому обставини завдання державі неправомірними діями ОСОБА_1 матеріальної шкоди можна вважати встановленими, а враховуючи те, що заподіяну шкоду відповідач добровільно не відшкодувала, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо правових підстав представництва прокуроромінтересів держави в суді, суд зазначає наступне.

Представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом є конституційною функцією прокуратури України та передбачена п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Водночас, ч.4 ст.56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Держава, за змістом частини 4 статті 13 Конституції України, прийняла на себе зобов`язання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, встановивши рівність усіх суб`єктів власності перед законом.

Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Згідно ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 1 статті 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Недоотримання коштів місцевим бюджетом підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими згідно ст.142 Конституції України, в тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка згідно ст.7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру`прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно, щовиявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у ньогоповноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Берегівською окружною прокуратурою листом від 19.09.2023 Управлінню соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації надано строк для подання інформації чи вживались та чи плануються вживатись Управлінням заходи щодо захисту порушених інтересів в частині стягнення з ОСОБА_1 шкоди, спричиненої незаконно отриманими грошовими коштами у вигляді соціальної допомоги одинокій матері на її неповнолітніх дітей.

Також зазначено, що невжиття у розумний строк уповноваженим органом заходів позовного характеру для відшкодування вказаної суми коштів слугуватиме підставою для звернення прокурора з таким позовом до суду

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації від 10.10.2023 №01-04/781 заходів реагування щодо стягнення з ОСОБА_1 суми завданої шкоди не вживалось, оскільки стосовно ОСОБА_1 не було постановлено обвинувального вироку суду.

Як встановлено судом Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зверталася. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави.

Сам факт незвернення до суду Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримати відшкодування шкоди, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування не виконує (неналежно виконує) свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, про що і було зазначено у даній позовній заяві.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду із позовом, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Управлінням соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації, яка не вжила заходів щодо подання позовної заяви до суду.

Таким чином, вказане, у відповідності до ст.131-1 Конституції України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», обумовлює виключну необхідність звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідачкою завдану шкоду в розмірі 65934,74 гривень, між неправомірними діями відповідачки та завданою шкодою існує причинний зв`язок, доказів на спростування вини, та спростування заподіяння шкоди на заявлену суму відповідачем суду не надано, відомостей про те, що вказана сума відшкодована відповідачем надано не було, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.15,16,22,1166 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,82,89,141,263-265,280,354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заявлені позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації (вул. Мукачівська, 3 м.Берегове Зкарпатської області, ) завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 65934,74 гривень.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 05.03.2024 року. Повний текст рішення виготовлено 06.03.2024 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо