Справа № 703/1585/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

представника позивача - адвоката Коханій О.В.,

представника відповідача адвоката Петренка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, хворобою та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років,-

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду в інтересах позивач ОСОБА_1 звернувся її представник адвокат Коханій О.В. із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, хворобою та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15 червня 2021 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видане свідоцтво про шлюб.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано.

В шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Біологічне батьківство відповідача підтверджене висновком експерта, що зроблений при розгляді справи про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Перед пологами позивачка потрапила до лікарні із діагнозом «загрозливого аборту». Після залишення медичного закладу позивачка проживає у матері. Після народження спільної дитини відповідач відмовився брати добровільну участь у витратах на утримання дитини, в зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Судовий наказ пред`явлено до примусового виконання.

Представник позивача стверджує, що на сьогодні ОСОБА_4 потребує постійного лікування у зв`язку із встановленням діагнозу: сечокам`яна хвороба, хронічний пієлонефрит. Однак, відповідач ігнорує свою участь в додатковому утриманні дитини. Вказує, що єдиним джерелом доходу позивачки є соціальна допомога по інвалідності.

Після фактичного припинення шлюбу дитина ОСОБА_4 проживає з позивачкою.

Також в позові представником зазначено, що рішенням суду у справі № 711/377/22 відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. У рішенні суду зроблені висновки та встановлені наступні факти: позивачка отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи за 2022 рік, а саме із січня по червень включно ОСОБА_1 отримувала по 3868.00 грн щомісяця, з липня по листопад включно по 05,00 грн щомісяця, в грудні 186,00 грн, що в загальній сумі за 2022 рік складає 766,00 грн; не доведена обставина, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині. На підтвердження того, що ОСОБА_2 не працевлаштований, жодного рухомого чи нерухомого майна не має, доходів від здавання в оренду будь-якого майна не має стороною надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків пр. джерела/ суми виплачених доходів на утримання податків станом на 15.08.2022 № 230-22-02199, з яких вбачається, що з моменту укладення сторонами шлюбу, а саме з 15.06.2021 і по 15.08.2022 доходів не отримував за виключенням доходу в розмірі 4787,10 грн від ТОВ «ФК «Шияна» в листопаді 2021; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 307395994 від 15.08.2022, з 15.08.2022, з якої вбачається, що на праві власності будь-якого об`єкту нерухомості за відповідачем не зареєстровано.

Представник позивача вказує, що на час укладення шлюбу відповідач постійно виїжджав за кордон для роботи на міжнародних морських перевезеннях.

В зв`язку з тим, що позивачка за час хвороби дитини понесла витрати на суму 17486,50 грн на купівлю ліків та обстеження, а також, в зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, вона має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісячно з часу народження дитини, а саме з 31.01.2022 і до досягнення дитиною трьох років та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені додаткові витрати на дитину в сумі 8743,25 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду черкаської області від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

08 червня 2023 року представником відповідача адвокатом Петренком О.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача частково визнала позовні вимоги та який обґрунтовано наступним.

Щодо вимоги про стягнення 8743,25 грн в рахунок компенсації додаткових витрат на дитину, сторона відповідача вказує, що дані кошти витрачені ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням дитині діагнозу - сечокам`яна хвороба, хронічний пієлонефрит. Однак з такими позовними вимогами не погоджується з огляду на те, що, аналіз ст.185 СК України дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

Разом з тим, представник відповідача зауважує, що додані до позовної заяви документи на підтвердження здійснених витрат позивачем не свідчать про існування підстав, передбачених ст.185 СК України, як то каліцтво дитини або тяжка хвороба, які надавали б право стороні позивача обґрунтовано звернутися до суду із означеною позовною вимогою.

Так, сторона відповідача вважає, що виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.11.2022 не є належним доказом тому факту, що саме дитині, батьком якої є відповідач, був встановлений означений у вказаному документі діагноз та призначені відповідні ліки. Такий висновок сторона відповідача ґрунтує на тому, що складена вказана виписка відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доказом чому є вступна частина вказаного документа, оскільки відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із цим помилковим сторона відповідача вважає твердження, що означена виписка є належним доказом як факту хвороби сина відповідача, так і факту призначення лікарем відповідного лікування: уролесан, фитолизин, ренохелс, креон та магній В6.

Також сторона відповідача звертає увагу, що згідно ст.185 СК України у взаємозв`язку із практикою її застосування, що викладена у постановах як Верховного Суду України, так і Верховного Суду, законодавцем визначено право на стягнення додаткових витрат виключно у випадку тяжкої хвороби дитини або каліцтва.

Водночас СК України не надає визначення поняттю «тяжка хвороба» для правильного застосування положень ст.185 СК України. Отже, слід зробити висновок, що вказане поняття є оціночним.

Враховуючи те, що суд не є фахівцем у галузі медицини і достеменно визначити чи є те чи інше захворювання тяжким не може, вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати Перелік тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1161 від 27.12.2018 (далі Перелік №1161), адже цей підзаконний нормативно-правовий акт стосується саме розуміння конкретного захворювання у дитини як тяжкого.

Згідно Переліку №1161 ані сечокам`яна хвороба, ані хронічний інтерстиціальний нефрит, ані змішана кристалурія (захворювання, що зазначені у виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого), ані хронічний пієлонефрит (діагноз, що вказаний у протоколі ультразвукового обстеження від 23.02.2023) не є тяжкими захворюваннями у дитини.

Тому навіть із цих підстав сторона відповідача вважає необґрунтованими і невмотивованими твердження сторони позивача про необхідність стягнення із відповідача 50% вартості понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Також сторона відповідача звертає увагу суду, що додані до позовної заяви документи на підтвердження понесених фактичних витрат стороною позивача на лікування дитини, також викликають ряд обґрунтованих сумнівів.

По-перше, стороною позивача неправильно підраховано загальну суму витрачених коштів на придбання ліків. Так, у позовній заяві вказано 17 486,50 грн, в той коли означена сума складає 17 419,29 грн, що на 67 грн менше. По-друге, також сторона позивача тричі і двічі порахувала одні і ті ж витрати як на лабораторні дослідження, так і на придбання ліків. Зокрема, як додаток №5 до позовної заяви від 06.05.2023 додано стороною позивача замовлення проведення аналізу групи крові лабораторією «Сінево» від 12.11.2022, в якому зазначено, що вартість такої послуги складає 1200 грн із зазначенням штрикоду: та реквізитами фіскального чеку за QR-кодом: IbgtyEwfldo. Крім того, додаток №4 до позовної заяви від 06.05.2023 містить квитанцію про оплату ТОВ «Сінево» вартості лабораторного дослідження від 12.11.2022 на суму 1200 грн із зазначенням штрикону: та реквізитами фіскального чеку за QR-кодом: IbgtyEwfldo. Також, у додатку №8 до позовної заяви від 06.05.2023, на сторінці 7, міститься аналогійний фіскальний чек про оплату все тих же 1200 грн 12.11.2022 із зазначенням аналогічного штрихкоду та реквізитів QR-коду. Отже, вартість послуги ТОВ «Сінево» по виконанню лабораторного дослідження крові ОСОБА_4 стороною позивача пораховано тричі. Тобто, стороною позивача штучно збільшено суму понесених витрат на 2400 грн або на 13,8% від загальної суми.

Окрім того, сторона відповідача також звертає увагу, що стороною позивача двічі пораховано і фіскальний чек ПП «Волошка-Сервіс» від 30.01.2023 про придбання назолу бебі краплі на суму 79.00 грн та пектолван стоп краплі на суму 159.00 грн, а в цілому на суму 230.90 грн. Такий висновок стороною відповідача робиться з огляду на те, що у додатку №8 до позовної заяви від 06.05.2023 на аркушах 1 та 2 містяться фотокопії одного і того ж фіскального чеку від 30.01.2023.

По-третє, представник відповідача проаналізував зміст фіскальних чеків та квитанцій, що додані позивачем до позову, з призми доказовості їх призначення лікарем та зауважує, що:

1) фіскальний чек ТОВ «Сінево» від 22.02.2023 на суму 260 грн, не містить доказів того, кому конкретно вказане товариство надавало послуги із лабораторного дослідження крові: ОСОБА_4 чи третій особі. Відповідні відомості відсутні і у вказаному фіскальному чеку. Також матеріали справи не містять доказів того, що вказане лабораторне дослідження вартістю 260 грн було проведено за призначенням лікаря у зв`язку із тяжкою хворобою ОСОБА_2 ;

2) щодо фіскального чеку ПП «Волошка-Сервіс», аптека №2 від 30.01.2023, на суму 230,90 грн, вказує, що, по-перше, як вже зазначалось вище, цей чек двічі застосований позивачем для визначення суми компенсації у порядку ст.185 СК України; по-друге, лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: назол бебі краплі та пектолван стоп краплі є ліками, що спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а нежиті і болю в горлі, тобто простуди. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

3) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 11.03.2023, на суму 211.90 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: нурофєн форте є ліками, що спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а гарячки та різного болю у дітей. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

4) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 25.02.2023, на суму 433.10 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: пакет, йод, панадол, ентерожерміна спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а болі під час прорізування зубів, зубному болі, болі у горлі, гарячки при застуді, грипі та дитячих інфекціях захворюваннях та лікуванні та профілактики дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

5) щодо фіскального чеку ФОП ОСОБА_5 від 08.02.2023, на суму 270 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: ентерожерміна, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування та профілактику дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

6) щодо фіскального чеку від 11.01.2023, на суму 649,75 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: хьюмер та ентерожерміна спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а відповідно на розрідження секрету слизової оболонки носа та допомагає його виведенню та на лікування і профілактику дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

7) щодо фіскального чеку ЧОКП «Фармація» від 11.03.2023, на суму 297,20 грн, вказує, що продукція екстемпоральної рецептури це лікарські засоби, вироблені (виготовлені) в аптечних умовах за рецептом лікаря для конкретного пацієнта або за замовленням (вимогою) лікувально-профілактичного закладу, та внутрішньоаптечні заготовки (п.1.1 Правил виробництва (виготовлення) та контролю якості лікарських засобів в аптеках, затверджених Наказом МОЗ №812 від 17.10.2012). У зв`язку із цим, сторона позивача повинна була надати докази, що екстемпоральні лікарські засоби, що були придбані згідно означеного чеку були призначені саме ОСОБА_4 у зв`язку із тяжкою хворобою. Оскільки відповідних доказів суду не надано, то слід констатувати, що вказані витрати не є додатковими витратами у розумінні положень ст.185 СК України;

8) щодо фіскального чеку ПП «Волошка-Сервіс», аптека №2 від 30.01.2023, на суму 588 грн, вказує, що придбані ентожерміна та пелюшки спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування та профілактику дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

9) щодо фіскального чеку від 11.01.2023 на суму 0,50 грн за придбання поліетиленового пакету вказує, що вочевидь не є доказом додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України;

10) щодо фіскального чеку ТОВ «Мед-Сервіс» від 21.03.2023, на суму 700,10 грн, вказує, що придбані згідно цього чеку медичні засоби: сорцеф та лазолван сироп це продукція спрямована на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а відповідно на лікування інфекційно-запальних захворювань, спричинених чутливими до препарату мікроорганізмами та від вологого кашлю. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

11) аналогічні обставини і щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від березня 2023 року (дата нечитабельна), згідно якого придбано сорцеф і нечитабельний засіб;

12) аналогічні обставини і щодо фіскального чеку ТОВ «Юніфарм», аптека №8 від 15 березня 2023 року, згідно якого придбано в черговий раз сорцеф.

13) аналогічні обставини і щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 15 березня 2023 року, згідно якого придбано лазолван.

14) щодо фіскального чеку ТОВ «Юніфарм» від 15.03.2023, на суму 124 грн, вказує, що придані згідно цього чеку медичні засоби: но-соль та нечитабельний препарат типу «гель» спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування нежиті. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

15) щодо фіскального чеку ТОВ «Мед-Сервіс» від 14.03.2023, на суму 223,60 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: пектолван плющ, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування гострих запальних захворювань дихальних шляхів, що супроводжуються кашлем. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

16) щодо фіскального чеку медичного центру «Авіцена» №64387 від 23.02.2023 на суму 200 грн свідчить про проходження УЗД нирок, проте доказів того, що вказана медична діагностика була призначена лікарем, з метою лікування тяжкої хвороби у ОСОБА_4 , матеріали справи не містять. Більше того, що як зазначено вище діагностована у ОСОБА_4 сечокам`яна хвороба та різновид нефриту, не є тяжким захворюванням дитини, а тому і витрати на вказане УЗД не можуть бути визнані додатковими у розумінні ст.185 СК України;

17) щодо фіскального чеку ПП «Роммед» від 13.03.2023 на суму 247 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: пектолван плющ і бронхо веда, спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування гострих запальних захворювань дихальних шляхів, що супроводжуються кашлем. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

18) щодо фіскального чеку ФОП ОСОБА_5 від 10.03.2023 на суму 177,31 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: дентокінд, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування мінімізацію болісних явищ при прорізуванні зубів. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

19) щодо фіскального чеку ЧОКП «Фармація», аптека №3 від 14.04.2023, на суму 97.70 грн щодо придбання продукції екстемпоральної рецептури, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.7 аналізу належності фіскальних чеків.

20) щодо фіскального чеку ТОВ «Фармація Черкащини», аптека №10 від 12.03.2023, на суму 317.70 грн щодо придбання лікарського засобу сорцеф, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.10 аналізу належності фіскальних чеків;

21) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія» від 11.03.2023 на суму 152,10 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: пантестид-дарниця, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування ран різної локалізації і генезу. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

22) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія» від 12.04.2023 на суму 723,20 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: ентерожерміна та лорект, спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування та профілактику дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу та інфекційних захворюваннях носоглотки та ротової порожнини. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

23) щодо фіскального чеку ТОВ «Мед-Сервіс», аптека №48 від 12.04.2023, на суму 349.50 грн щодо придбання лікарського засобу сорцеф, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.10 аналізу належності фіскальних чеків.

24) щодо фіскального чеку медичного центру «Євромедик» від 01.05.2023 на суму 680 грн свідчить про проходження УЗД нирок, серця та кульш.сугл. проте доказів того, що вказана медична діагностика була призначена лікарем, з метою лікування тяжкої хвороби у ОСОБА_4 , матеріали справи не містять. Більше того, що як зазначено вище діагностована у ОСОБА_4 сечокам`яна хвороба та різновид нефриту, не є тяжким захворюванням дитини, а тому і витрати на вказане УЗД не можуть бути визнані додатковими у розумінні ст.185 СК України;

25) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 01.04.2023, на суму 406,80 грн щодо придбання лікарських засобів панадол та ентерожерміна, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.4 аналізу належності фіскальних чеків.

26) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія» від 08.04.2023 на суму 515,30 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: називін та нурофен, спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування гострих респіраторних захворювань та лікування головного болю та зубного болю. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

27) щодо фіскального чеку ФОП ОСОБА_5 від 05.05.2023 на суму 90,72 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: панадол бебі, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування болі під час прорізування зубів, зубному болі, болі у горлі, гарячки при застуді, грипі та дитячих інфекціях захворюваннях. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

28) щодо фіскального чеку ФОП ОСОБА_5 від 05.04.2023 на суму 135,41 грн, вказує, що лікарський засіб, придбаний згідно означеного чеку: вібуркол, спрямований на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а на лікування запальних процесів різної локалізації: ЛОР-органів, статевих органів у жінок; інфекційні захворювання (ГРВІ, гострі захворювання верхніх дихальних шляхів, інфекційно-запальні процеси внутрішніх органів), нервове збудження, стан судомної готовності. Крім того, означений лікарський засіб відсутній у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту;

29) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 12.03.2023, на суму 259,90 грн щодо придбання лікарського засобу ентерожерміна, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.4 аналізу належності фіскальних чеків.

30) щодо фіскального чеку ТОВ «Слобожанська фармацевтична компанія», аптека №47 від 12.03.2023, на суму 314,40 грн щодо придбання лікарських засобів називін та лорект, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.22, 26 аналізу належності фіскальних чеків.

31) щодо фіскального чеку ЧОКП «Фармація», аптека №202 від 12.01.2023, на суму 80 грн щодо придбання лікарського засобу називін, то заперечення щодо належності означеного доказу є повністю аналогічними тим, що викладені у п.26 аналізу належності фіскальних чеків.

32) щодо фіскального чеку ТОВ «Сінево» від 12.11.2022 на суму 1200 грн і його потрійного використання під час розрахунку суми додаткових витрат, стороною відповідача детально описано вище у відзиві. Крім того, жодним доказом, який міститься у матеріалах справи не підтверджується того факту, що вказане лабораторне дослідження було призначено лікарем ОСОБА_4 і необхідне було у зв`язку із тяжкою хворобою останнього. Тому навіть із цих підстав вказаний чек не є доказом додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України;

33) щодо фіскального чеку ТОВ «Сінево» від 09.11.2022 на суму 300 грн, вказує, що, по-перше, позивач двічі рахує у суму додаткових витрат означений чек: вперше згідно замовлення від 09.11.2022 (додаток № 3 до позовної заяви від 06.05.2023), а вдруге шляхом надання фіскального чеку як додатку №8 до позовної заяви від 06.05.2023. При цьому, доказом того, що це одна і та ж сума слід констатувати, що є аналогічні штрикод: та QR-код: wxrTcISouVA. Крім того, звертаю увагу суду, що жодним доказом, який міститься у матеріалах справи не підтверджується того факту, що вказане лабораторне дослідження було призначено лікарем ОСОБА_4 і необхідне було у зв`язку із тяжкою хворобою останнього. Рекомендації щодо проведення аналізу сечі 1 р в місяць були надані лише 30.11.2022 (виписка від 30.11.2022), а лабораторне дослідження було зроблено 09.11.2022 і доказів того, що його результати використані під час стаціонарного лікування матеріали справи не містять;

34) фіскальний чек ТОВ «Сінево» від 22.02.2023 на суму 260 грн свідчить про проходження невстановленою особою лабораторного дослідження крові, проте доказів того, що лабораторному дослідженню піддавалась кров ОСОБА_4 матеріали справи не містять; також матеріали справи не містять і доказів того, що вказане дослідження було призначено лікарем з метою лікування тяжкої хвороби у ОСОБА_4 ;

35) щодо фіскального чеку ТОВ «Сінево» від 06.01.2023 на суму 340 грн, вказує, що, по-перше, позивач двічі рахує у суму додаткових витрат означений чек: вперше згідно замовлення від 06.01.2023, а вдруге шляхом надання фіскального чеку як додатку №8 до позовної заяви від 06.01.2023. При цьому, доказом того, що це одна і та ж сума слід констатувати, що є аналогічні штрикод: та QR-код: 9RNUx9xrgZM. Крім того, жодним доказом, який міститься у матеріалах справи не підтверджується того факту, що вказане лабораторне дослідження було призначено лікарем ОСОБА_4 і необхідне було у зв`язку із тяжкою хворобою останнього;

36) щодо фіскального чеку «Фармастор» від 25.11.2022 на суму 1558,80 грн, вказує, що лікарські засоби, придбані згідно означеного чеку: аквадетрим,ентерожерміна та медичний прилад сечоприймач, спрямовані на лікування не сечокам`яної хвороби чи нефриту, а є вітаміном та спрямоване на профілактику дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Крім того, означені лікарські засоби відсутні у призначенні лікаря для застосування ОСОБА_4 у зв`язку із лікуванням сечокам`яної хвороби та нефриту.

Сторона відповідача вважає, що у зв`язку із цим, вказані витрати не є додатковими витратами у розумінні положень ст.185 СК України. Тому ці докази є неналежними до заявлених позовних вимог.

Щодо придбання лікарських засобів уролесан, фітолізин, магне в6 та креон, які мітяться у виписці із медичної картки хворого від 30.11.2022 і придбані згідно фіскальних чеків: від 25.11.2022 на суму 1015 грн, від 22.02.2023 на суму 268 грн, від 08.03.2023 на суму 198,90 грн, від 11.01.2023 на суму 210,90 грн, від 30.01.2023 на суму 169 грн, від 12.04.2023 на суму 291,90 грн, від 13.04.2023 на суму 90,20 грн та від 08.04.2023 на суму 211.90 грн, що у загальному складає 2455,80 грн, то і ці витрати сторона відповідача вважає не додатковими у розумінні ст.185 СК України з огляду на те, що виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.11.2022, в якій містяться вказані медичні препарати, не є належним доказом тому факту, що саме дитині, батьком якої є відповідач, був встановлений означений у вказаному документі діагноз та призначені відповідні ліки, оскільки наявні розбіжності у вказанні по батькові дитини та даті народження та згідно Переліку №1161 ані сечокам`яна хвороба, ані хронічний інтерстиціальний нефрит, ані змішана кристалурія (захворювання, що зазначені у виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого), ані хронічний пієлонефрит (діагноз, що вказаний у протоколі ультразвукового обстеження від 23.02.2023) не є тяжкими захворюваннями у дитини.

З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення 8743,25 грн як додаткових витрат на утримання дитини у порядку ст.185 СК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку вказує, що у розумінні ст.. 84 СК України, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить виключно від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 як на підставу для визначення розміру аліментів у частці від заробітку, що становить 1/4, не зазначила жодної фактичної обставини, що надає їй право на стягнення аліментів в означеному розмірі, лише одне, що вказала позивач це те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює за кордоном. Зауважує, що ОСОБА_2 не працевлаштований, жодного рухомого чи нерухомого майна у нього немає, доходів від здавання в оренду будь-якого майна не має, будь-яких регулярних та стабільних доходів відповідач не має. Крім того, позивач, достовірно знаючи, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває на примусовому виконанні судовий наказ, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 29.03.2022 у справі №711/1342/22 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх його видів доходу і до досягнення дитиною повноліття, не враховує цю обставину для правильного визначення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку. З огляду на викладене вище безспірним є той факт, що відповідач не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини, оскільки це буде надмірним тягарем для нього з врахування означених вище фактичних обставин справи. Проте ОСОБА_2 розуміє, що позивач, маючи І групу інвалідності з дитинства, здійснюючи догляд за дитиною, немає об`єктивної можливості отримувати додатковий дохід, крім соціальної допомоги у розмірі майже 5000 грн щомісячно. У зв`язку із цим, ОСОБА_2 вважає, що аліменти в розмірі 1/7 частини, які він може надавати позивачці до досягнення дитиною трирічного віку, є тим розміром аліментів, що повністю відповідатиме диспозиції ч.4 ст.84 СК України з врахуванням конкретних обставин справи.

Щодо строку, з якого позивач просить суд стягувати аліменти, а саме з моменту народження дитини, вказує, що стороною позивача не доведено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, відтак просив і в цій частині вимоги задовольнити частково.

Правом подати відповідь на відзив сторона позивача не скористалась.

Разом з тим, 19 липня 2023 року від представника відповідача до суду подані додаткові письмові пояснення, в яких останній вказує, що постановою Черкаського апеляційного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, протягом строку інвалідності, починаючи з 10.08.2022.

Отже, станом на день подачі як позовної заяви, так і її розгляду міськрайонним судом, з відповідача уже стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_6 та 1/8 на утримання непрацездатної колишньої дружини ОСОБА_1 . Загальний розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача безпосередньо та на утримання нею дитини складає 3/8 частин заробітку (доходу) відповідача. Так, у відзиві представником відповідача, за попередньо згодою із безпосередньо відповідачем, було обґрунтовано і вмотивовано задоволення позову частково в межах 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача. Проте на сьогодні сторона відповідача вважає, що вказаний розмір не відповідає обставинам справи, зокрема, з огляду на прийняття Черкаським апеляційним судом постанови у справі №711/3747/22. Адже у конкретному випадку стягнення 1/8 частини заробітку (доходу) як аліментів на непрацездатну дружину поряд із раніше стягнутими аліментами у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на користь позивачки для утримання дитини вочевидь свідчить про погіршення майнового стану відповідача, а відповідно і про об`єктивну неможливість сплачувати аліменти як у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), так навіть і у розмірі 1/7, оскільки як в одному, так і в іншому випадку розмір відрахувань перевищуватиме 50%, що є надмірним втручанням у майнові інтереси відповідача, а відповідно і таким, що є незаконним у демократичному суспільстві. З огляду на викладене, беручи до уваги, судові рішення, аліменти згідно яких уже стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки, а також незадовільний майновий стан відповідача та отримання позивачкою соціальної допомоги у розмірі, що удвічі перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб з інвалідністю, обґрунтованим та законним вважає буде судове рішення, що, зокрема, відповідатиме принципу пропорційності, про стягнення аліментів у розмірі 1/12 частини заробітку (доходу) відповідача. При цьому повідомляє, що із 07 липня 2023 року ОСОБА_2 працевлаштований у СТОВ «Агрофірма «Плескачівка», де отримує заробітну плату в розмірі 6700 грн/місяць без вирахування податків, що становить 19,5%; заробітна плата після вирахування податків складає 5393,50 грн. Із цієї суми він має сплатити аліменти на утримання дитини (5393,5 х 25% = 1348,38 грн) та непрацездатної дружини (5393,50 х 12,5% = 674,19 грн), що сукупно становить 2022,57 грн. З огляду на це йому лишається для прожиття на місяць 5393,5 2022,57 грн = 3370,93 грн. Вважає, що у такому випадку вийде дисбаланс: позивачка, отримує соціальну допомогу біля 5000 грн/місяць, а також аліменти від відповідача як на непрацездатну дружину, орієнтовно в розмірі 674 грн, що в цілому становитиме понад 5500 грн/місяць і буде забезпечена прожитковим мінімумом, що майже у тричі більший, аніж визначений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», а ОСОБА_2 , працюючи щоденно, сплачуючи податки та аліменти, буде забезпечений прожитковим мінімумом лише на 118%. У зв`язку із цим, сторона відповідача вважає, що законним та обґрунтованим судовим рішенням буде стягнення аліментів у розмірі 1/12 частини, що забезпечить баланс майнових інтересів як позивача, так і відповідача з огляду на уже встановлені аліменти, в тому числі і на користь безпосередньо позивачки, та у повній мірі забезпечить у потрійному розмірі прожитковий мінімум для позивача, а одинарний такий мінімум для відповідача.

Також 03 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, однак в подальшому, 09 листопада 2023 року представником позивача було подано клопотання, в якому просив заяву про збільшення позовних вимог зняти з розгляду та не розглядати її.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Коханій О.В. надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Петренко О.В. надав пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Батьківство відповідача ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4 також підтверджується висновком експерта № 1868 від 28 липня 2022 року, згідно якого вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%.

Придніпровським районним судом м. Черкаси 23 березня 2022 року було видано виконавчий лист № 711/1342/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2022 до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ звернуто до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2022 року.

Також, позивач ОСОБА_1 зверталась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини та рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2023 року задоволенні вказаних позовних вимог було відмовлено.

Під час розгляду даної цивільної справи, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2023 року було переглянуто Черкаським апеляційним судом та постановою суду апеляційної інстанції від 12 червня 2023 року вказане рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/8 частини від заробітку (доход) платника аліментів, щомісяця, протягом строку інвалідності, починаючи з 10.08.2022.

Також, в обґрунтування стягнення додаткових витрат на утримання дитини стороною позивача до позовної заяви надано: виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , згідно якої у останнього встановлено діагноз хронічний інтерстиціальний нефрит; сечокам`яна хвороба; змішана кристалурія; результати аналізів сечі, результати аналізів групи крові, товарні чеки, квитанції та фіскальні чеки. Загальна сума згідно вказаних квитанцій, згідно підрахунків сторони, становить 17 468,50 грн.

Також в матеріали справи надано копію посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно якого дитина ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю віком до 18 років.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, суд приходить до наступних висновків.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейне законодавство України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Як вбачається із долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати, понесені позивачем, складаються з відібрання аналізів сечі та крові, ультразвукового дослідження, придбання лікарських засобів, у більшому рахунку на лікування противірусних захворювань.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів, призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, відповідно яких, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Разом з тим, суд вважає доведеним, що придбання лікарських засобів уролесан, фітолізин, магне в6 та креон, які мітяться у виписці із медичної картки хворого від 30.11.2022 і придбані згідно фіскальних чеків: від 25.11.2022 на суму 1015 грн, від 22.02.2023 на суму 268 грн, від 08.03.2023 на суму 198,90 грн, від 11.01.2023 на суму 210,90 грн, від 30.01.2023 на суму 169 грн, від 12.04.2023 на суму 291,90 грн, від 13.04.2023 на суму 90,20 грн та від 08.04.2023 на суму 211.90 грн, що у загальному складає 2455,80 грн є додатковими втратами у розумінні ст.. 185 СК України, а тому з відповідача підлягає до стягнення 50 % вказаної суми в розмірі 1227,90 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 та ч. 4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає необхідним задовольнити частково заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач має 1 групу інвалідності з дитинства, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 27 грудня 2007 року.

Відповідач працює підсобним робітником СТОВ «Агрофірма «Плескачівка», відповідно до наказу (розпорядження) № 8-К від 06 липня 2023 року та повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту.

Окрім того, суд враховує, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28.11.2022 №2304-22-03422, що видана Смілянською ДПІ Управління ДПС у Черкаській області, з яких вбачається, що будь-яких доходів відповідач не отримував; згідно з інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 334733413 від 06.06.2023, з якої вбачається, що на праві власності будь-якого об`єкту нерухомості за ОСОБА_2 не зареєстровано; відповідно до роздруківки із «Електронного кабінету водія», що розміщений на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС, транспортних засобів на імені ОСОБА_2 не зареєстровано.

Крім того, суд враховує, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває на примусовому виконанні судовий наказ, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 29.03.2022 у справі №711/1342/22 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх його видів доходу і до досягнення дитиною повноліття. Відомостей щодо заборгованості по сплаті аліментів матеріали справи не містять.

Окрім того, в ході розгляду даної цивільної справи було встановлено, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2023 року, яким позивачці відмовлено у стягненні аліментів з відповідача на її утримання в зв`язку з непрацездатністю, було переглянуто Черкаським апеляційним судом та постановою суду апеляційної інстанції від 12 червня 2023 року вказане рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/8 частини від заробітку (доход) платника аліментів, щомісяця, протягом строку інвалідності, починаючи з 10.08.2022.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі перераховані обставини, розмір аліментів, які вже стягнуто з відповідача на користь позивачки, а також майновий стан відповідача та отримання позивачкою соціальної допомоги суд вважає обґрунтованим та законним, таким, що відповідатиме принципу пропорційності, про стягнення аліментів у розмірі 1/12 частини заробітку (доходу) відповідача.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Щодо строку, з якого позивач просить стягувати аліменти, а саме з дати народження дитини слід зазначити наступне.

Так, позивач вимоги щодо дати з якої необхідно стягувати аліменти обґрунтовує тим, що пред`явлення нею позову до Придніпровського районного суду м. Черкаси є доказом того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, а останній ухилявся від їх надання, зокрема шляхом заперечення своєї здатності надавати матеріальну допомогу.

Водночас, частинами 1, 2 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Отже, законодавцем передбачено стягнення аліментів на утримання дружини за минулий час за судовим рішенням, за умови, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Так, судом встановлено, що позивач дійсно ОСОБА_1 зверталась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, у якому містилась позовна вимога про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатної дружини щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів. Правовою підставою для стягнення означених аліментів були положення ст.75 СК України.

Натомість предметом розгляду даної цивільної справи є стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною 3-річного віку, що регламентовано положеннями ст.84 СК України.

З аналізу положень ст.75 та 84 СК України слід зробити висновок, що ці норми матеріального права регулюють різні види аліментів: перша аліменти на непрацездатну дружину, а друга на дружину до досягнення дитиною 3-річного віку.

Разом з тим, пред`явлення позивачкою позову до Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини не було виразом її волі на сплату відповідачем аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку. Відтак, аліменти у порядку ст.84 СК України підлягають стягненню з дня подачі позову, що є предметом розгляду цивільної справи №703/1585/23.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.75, 79, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 185, 191 СК України, керуючись ст.5, 7, 10, 12, 13, 141, 259, 263, 265, 273, 280-282, 430 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, хворобою та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання розмірі 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме 11 квітня 2023 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 1227,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2024 року.

Головуючий: Ю. В. Крива