ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/93/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/917/22 Категорія: 308020000 Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»;

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2023 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 році ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що надання послуг з централізованого опалення в будинку здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

За послугу гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , плата не нараховувалась.

Згідно із інформацією виконавчого комітету Черкаської міської ради за вказаною вище адресою проживають відповідачі і фактично є споживачами житлово-комунальних послуг.

Позивач, з посиланням на Закон України «Про житлово-комунальні послуги» зазначав, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача). Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, не дивлячись на відсутність укладеного між позивачем та відповідачами договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними комунальні послуги (з централізованого опалення) у повному обсязі.

Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення, а також не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, згідно із ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2022 складала 125726,30 грн, що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Позивач вказував, що відповідачі, фактично споживаючи зазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Квартира АДРЕСА_2 не від`єднана від мереж централізованого опалення у встановленому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 38 775,72 грн та 3 % річних, що становить 11 418,97 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та внески у розмірі 125 726,30 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 38 775,72 грн та 3 % річних у розмірі 11 418,97 грн, а всього 175 920,99 грн,

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2023 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за житлово-комунальні послуги: за опалення у розмірі 18 047,76 грн, внески у розмірі 75,89 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 1 716,93 грн, 3% річних у розмірі 726,14 грн, а всього 20 566,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 154,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 154,38 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 7 947,00 грн.

В іншій частині відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами наданих позивачем підприємством послуг з централізованого опалення до помешкання кімнат АДРЕСА_3 , що у квартирі АДРЕСА_2 , незважаючи на те, що вони не проживали у цьому помешканні і не є зареєстрованими. Так, вони вселені до помешкання на підставі рішення суду, про яке їм відомо ще з 2012 року, оскільки вони були учасниками розгляду справи та учасниками виконавчих проваджень, у тому числі, і були присутні при вчиненні державним виконавцем виконавчих дій. Крім того, численне листування ОСОБА_1 з органами місцевого самоврядування та обласною державною адміністрацією, яке надане до суду відповідачем, починаючи з 2014 року по 2020 рік, також підтверджує ці обставини. Відповідачами не доведено жодними належними та допустимими доказами те, що вони відмовилися від цього житла у встановленому законом порядку. Навпаки, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 повідомила, що вона письмо не зверталася до органів місцевого самоврядування щодо припинення права користування жилим приміщенням. Судом не встановлено будь-яких перешкод, за яких відповідачі не можуть користуватися житлом, оскільки їхня позиція полягає у тому, що вони не бажають там проживати. Не знайшли свого підтвердження доводи сторони відповідача про те, що жиле приміщення є таким, що не придатне до користування. Відповідач та її представник під час розгляду справи зазначили, що відповідачі не зверталися до позивача - підприємства щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, незважаючи на їхній обов`язок, що визначено чинним законодавством, про не проживання у помешканні протягом певного часу (періоду); вони не зверталися щодо ненадання будь-яких послуг чи/та про надання послуг неналежної якості. Крім того, сам по собі факт відсутності реєстрації відповідачами місця проживання за вказаною адресою, не свідчить про те, що вони не мали права проживання у кімнатах АДРЕСА_4 , враховуючи судове рішення від 26.11.2012 та норми чинного законодавства щодо свободи пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Той факт, на який посилається відповідач ОСОБА_1 , що вона з 23.09.2021 мешкає по АДРЕСА_5 (орендує житло), про що надала довідку з ЄДМР та акт опитування сусідів від 07.08.2023, - є безпідставним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, остання повинна була повідомляти позивача, як підприємство, яке надає в місті Черкаси послуги з теплопостачання, про настання певних обставин, у тому числі, про своє непроживання за адресою помешкання, куди надавались певні послуги, що нею виконано не було.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що строки позовної давності збігли (за вимогами первісного позову). Між тим, незважаючи на те, що позивачем позовні вимоги підтримані повністю, фактично останнім визнано факт пропуску строку позовної давності, що відображено у розрахунку (новому) і, відповідно, повідомлена відповідачем інформація про жилу площу кімнат та площу місць загального користування квартири АДРЕСА_6 , тарифи, які є чинними і не спростовані відповідачем, - розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги (централізоване теплопостачання) становить за період з 01.02.2019 по 01.01.2022 18047,76 грн, який і підлягає до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача. Також слід стягнути з відповідачів на користь позивача внески у розмірі 75,89 грн, які нараховані за період з 01.02.2019 по 01.01.2022, з урахуванням рішення виконкому Черкаської міськради №1021 від 17.09.2019.

Крім того, з відповідачів у солідарному порядку підлягає до стягнення на користь позивача нарахування за ст. 625 ЦК України: інфляційні втрати 1716 грн 93коп. (за період з квітня 2019 року по грудень 2021 року) та 3% річних 726 грн 14 коп. (за період з березня 2019 року по грудень 2021).

Щодо вимог відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача на її користь витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката, суд зазначив, то такі вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 7947 грн 00коп., враховуючи, що нею фактично виграно 88,30% від пред`явлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвати нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що вона зі своєю сім`єю жодного дня не проживали в квартирі АДРЕСА_2 . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2012 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_7 виселено у кімнату № 19 житловою площею 9,9 кв.м і кімнату № 20 жилою площею 9,9 кв.м у квартирі АДРЕСА_2 . Виселення відбулося в примусовому порядку, жодної згоди сім`я ОСОБА_4 на зміну місця проживання не надавала. Ордер на сім`ю за вказаною адресою не видавався, волевиявлення відповідачі на проживання в квартирі АДРЕСА_2 не виявляли.

Факт непроживання сім`ї ОСОБА_4 підтверджується численними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Скаржниця зазначає, що будь-яких скарг та претензій позивачу не могла надсилати, оскільки будь-яких житлово-комунальних чи інших послуг за вказаною адресою не споживали.

Будь-які договори про надання житлово-комунальних послуг, у тому числі, централізованого опалення, укладені між Черкаської міської радою та ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», чи сім`єю ОСОБА_4 та Черкаською міською радою або ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», відсутні.

Власником всієї квартири АДРЕСА_2 є Черкаська міська рада з 2015 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З моменту набуття права власності Черкаська міська рада, як власник квартири, не зверталася з будь-якими листами, пропозиціями чи вимогами до ОСОБА_1 та членів її сім`ї, у тому числі, щодо сплати комунальних послуг.

Черкаською міською радою, як власником квартири, не вирішувалося питання про надання кімнат АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 в квартирі АДРЕСА_2 сім`ї ОСОБА_4 в користування або інше володіння.

Таким чином, саме власник зобов`язаний утримувати своє майно.

В апеляційній скарзі також зазначено, що відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64, забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Оплата комунальних послуг відбувається за умовами відповідних договорів про надання таких послуг за виключенням зазначеного вище.

Таким чином, судом безпідставно стягнуто 3 % річних та інфляційні втрати.

Скаржницею в апеляційній скарзі вказано, що під час підготовки апеляційної скарги останньою понесені судові витрати в сумі 13 278,00 грн, що складаються з оплати судового збору в сумі 1278,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

20 грудня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішенням виконкому Черкаської міської ради № 238 від 03.03.2015 затверджено акт прийому-передачі у власність територіальної громади міста Черкаси квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.04.2021 № 3604-01-21, 22.01.2014 державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 37399243, ВП № 37399034, ВП № 37398727) на виконання виконавчого листа № 2/2314/2798/12, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 28.03.2012. Згідно з вказаними постановами, ОСОБА_3 разом з членами сім`ї ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) було вселено в кімнати АДРЕСА_9 .

Тобто, з моменту винесення постанов про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали користувачами жилого приміщення та, відповідно, споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_10 .

Враховуючи інформацію про те, що відповідачі мають право користування житловим приміщенням кімнат № НОМЕР_2 вказаного будинку, фактично були вселені до помешкання і знали про це, оскільки були учасниками судової справи, за вказаною адресою відповідачі отримують послуги з централізованого опалення від ВП «Черкаська ТЕЦ» за відкритим о/р 31429020, але ухиляються від щомісячної оплати за опалення та внески, про що свідчить розрахунок заборгованості по особовому рахунку.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача заперечувала проти задоволення вимог відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 175920,99 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2012 (справа № 2314/6591/2012), яке набрало законної сили, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вселено до кімнат АДРЕСА_9 .

Відповідно до рішення Черкаської міської ради № 2-537 від 09.12.2017, надано згоду на безоплатну передачу від ТОВ «Прайм-Буд» у власність територіальної громади міста Черкаси квартири АДРЕСА_11 . Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 238 від 03.03.2015 затверджено акт прийому-передачі у власність територіальної громади міста Черкаси квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2016 квартира АДРЕСА_2 належить до комунальної власності громади міста Черкаси.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ» на квартиру АДРЕСА_2 від 01.04.2004, площа кімнати № 19 9,9 кв.м, площа кімнати № 20 9,9 кв.м, які входять до квартири АДРЕСА_6 будинку. Також наявний коридор загального користування, площею 12,7 кв.м.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.04.2021 № 3604-01-21, 22.01.2014 державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 37399243, ВП № 37399034, ВП № 37398727) на виконання виконавчого листа № 2/2314/2798/12, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 28.03.2012. Згідно з вказаними постановами ОСОБА_3 разом з членами сім`ї ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) було вселено в кімнати АДРЕСА_9 .

Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 16.03.2022, інформація щодо місця реєстрації відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_10 , відсутня.

За даними Єдиного державного демографічного реєстру від 17.02.2022, ОСОБА_1 з 23.09.2021 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Інформація про місце проживання ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019, встановлено розмір внесків за обслуговуваня вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м.Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» в розрізі кожної будівлі окремо (згідно з додатком).

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону. Права та обов`язки споживачів визначені у статті 7 згаданого Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З урахуванням викладених вище норм права та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, а отже зобов`язані в солідарному порядку сплатити на користь позивача заборгованість за період з 01.02.2019 по 01.01.2022.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачі на підставі рішення суду від 26.11.2012 були вселені до кімнат АДРЕСА_12 .

Тобто, з моменту винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень (ВП № 37399034, ВП № 37398727) за вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_10 .

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачі зверталися до органів місцевого самоврядування (оскільки квартира перебуває в комунальній власності) з письмовою відмовою від користування зазначеними кімнатами.

Крім того, скарги чи претензії, які були б адресовані відповідачами позивачу ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» щодо наявності житлово-комунальних послуг, якості та кількості їх надання за адресою: АДРЕСА_10 , у матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, доводи скаржниці про непроживання відповідачів та відсутність реєстрації їх за вказаною адресою не є підставою для звільнення останніх від оплати житлово-комунальних послуг.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі також не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання скаржниці на заборону нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги в період дії воєнного стану, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі нарахування позивачем, відповідно до розрахунків ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (т. 2 а.с. 48-49), здійснені за період з лютого 2019 до грудня 2021 року, тобто до введення на території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 воєнного стану.

Відтак, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача нарахування за ст. 625 ЦК України, а саме: інфляційні втрати в сумі 1716,93 грн (за період з квітня 2019 року по грудень 2021 року) та 3% річних 726,14 грн (за період з березня 2019 року по грудень 2021).

Інших доводів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено, підстав для скасування рішення скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з подачею апеляційної скарги, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2023 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков