ЄУН № 337/5595/23
Провадження № 2/337/137/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Ширіної С.А.

за участю секретаря Бикової С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 01.01.2019 року здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про користування електричною енергією від 10.08.2016 року, було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 року регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 із змінами та доповненнями (дані за текстом ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту Д ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності.

Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати використану електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

З 11.06.2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року № 312.

Однак, Відповідач в порушення зазначених умов ПКЕЕН та ПРРЕЕ не виконує свої обов`язки належним чином, не здійснює оплату використаної електричної енергії щомісяця та у повному обсязі.

Споживачем за період з 01.01.2017 року по 01.01.2019 року спожито 1085 кВт год., вартістю 946 грн. 12 коп.

За вищевказаний період споживачем здійснена оплата за використану електричну енергію у розмірі 88 грн. 81 коп.

Борг за спожиту електричну енергію на теперішній час складає 857 грн. 31 коп. У зв`язку з невиконанням споживачем своїх обов`язків виникла заборгованість, яку просив стягнути з відповідача у судовому порядку, також стягнути судові витрати.

Ухвалою від 01.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій зазначила, що борг по оплаті користування електричною енергією до неї ніякого відношення не має, та просила долучити до матеріалів справи копію договору дарування частки квартири.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Позивач зазначає, правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 року регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 із змінами та доповненнями (дані за текстом ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту Д ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 , плату за надані послуги не сплачувала, внаслідок чого, утворилася заборгованість у розмірі 857 гривень за період з 01.01.2017 р. по 01.01.2019р.

Судом встановлено, що у спірному періоді між позивачем та відповідачкою не існувало договірних відносин, про що і зазначено позивачем по справі.

Також позивачем не надано суду жодних доказів, що саме відповідач є наразі та у спірний період з 01.01.2017 р. по 01.01.2019р. власником квартири чи споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування частки квартири від 31.10.2016 року відповідачка ОСОБА_1 , передала ОСОБА_2 , у власність безоплатно в дар 11/25 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.А. Ширіна