Справа № 478/6/24 Провадження № 2/478/87/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Луговської А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 49200,00 грн. та судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що 20 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2155429 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідно до умов вказаного договору товариство зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за укладеним договором належним чином не виконунав, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість.

08.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Відповідно до додатку 1 до договору факторингу (Реєстру боржників) № 1-08022022 від 08.02.2022 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2155429 від 20.07.2021 року на час відступлення права вимоги складала 49200,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 15000 грн., заборгованість по відсотках - 34200 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує та станом на станом на 09.01.2024 року має заборгованість в загальному розмірі 49200,00 грн., яку позивач просить стягнуту з відповідача на його користь та просить позов задовольнити.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Від представника відповідача надійло пояснення на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову у зв`язку з його необгрунтованістю та недоведеністю. Зокрема, у пояснені на позов відповідач вказує, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору, створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, не визнала факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Крім того, позивачем, не надано жодного доказу отримання відповідачем грошових коштів на банківську картку у розмірі та на умовах, визначених договором про надання фінансового кредиту.

Крім того, зазначив, що у наданій копії Реєстру боржників відсутній договір укладений між нею та первиним кредитором, а наданий Витяг з Реєстру боржників не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником однієї сторони договору - директором ТОВ «Росвен Інвест Україна» та не може свідчити про відступлення права вимоги щодо відповідача.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщені завчасно та належним чином, з наданої до суду заяви просили справу розглядати за відсутності відповідача та представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 20 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2155429 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідно до умов вказаного договору товариство зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 договору та паспорту кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає - 15000 грн. Строк кредиту - 30 днів, з можливісю пролонгації, але не більше 120 календарних днів (4.2.5 Договору). Періодичність платежів визначено Графіком платежів що є Додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 693,50 % річних або 1,90 % в день.

Згідно з пунктом 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 23550 грн.

Відповідно до пункту 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС товариства (пункт 1.1 договору). Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором К106.

08 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 1-08022022, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників та відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Згідно додатку 1 до договору факторингу (Реєстру боржників) № 1-08022022 від 08.02.2022 року слідує, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2155429 від 20.07.2021 року у сумі 49200,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 15000 грн., заборгованість по відсотках - 34200 грн.

На підтвердження укладення договору про надання фінансового кредиту ТОВ «Росвен Інвест Україна» також надало лист про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору № 2155429-01 від 08.02.2022 року, в якому, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 направила ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» заявку на отримання кредиту, у зв`язку з чим їй було надіслано повідомлення на номер телефону з одноразовим ідентифікатором К106, який вона ввела у відповідне поле сайту «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», чим підтвердила прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписаної нею з використанням одноразового ідентифікатора К106, а також ОСОБА_1 було внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» номер своєї банківської картки, на яку у подальшому ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснило перерахування коштів.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Зазначений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.06.2020 року (справа № 189/786/18), від 10.06.2020 року (справа № 658/4229/18).

Заперечуючи у відзиві проти позовних вимог, ОСОБА_1 не визнала факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір та отримання ним коштів на банківську картку.

Суд, виходячі з доводів відповідача доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимимі докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який належить саме їй, факту заповнення формуляру заяви про прийняття пропозиції в електронній формі, а також підтвердження факту перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» коштів на банківську картку ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, визначених договором про надання фінансового кредиту.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано суду доказів видачі кредитних коштів відповідачу у цій справі на умовах споживчого кредиту, зокрема, не надано платіжного доручення на перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 ..

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Разом з тим, позивач не надав до суду доказів щодо здійснення будь-якого руху коштів по картковому рахунку відповідача, в тому числі не надано виписку з особового карткового рахунку відповідача, що позбавляє суд можливості встановити факт отримання ОСОБА_1 споживчого кредиту шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача та користування кредитними коштами (користування кредитом).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Росвен Інвест Україна» зазначало про те, що відповідно до Реєстру боржників № 1-08022022 від 08.02.2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» слідує, що до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2155429 (без зазначення дати укладання договору).

При цьому представником позивача в якості доказу додано Копія Реєстру боржників № 1 до Договору Факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року. Згідно вказаного Реєстру вбачається, що до кредитного портфелю за вказаним Реєстром входить 6707 кредитних договорів. Суд наголошує, що позивачем надано лише першу та останню сторінку Реєстру боржників, з першого кредитного договору по № 55 в реєстрі, та кредитного договору за № 6704 в реєстрі, по № 6707. Серед наданого на підтвердження копії Реєстру боржників, кредитний договір № 2155429 від 20.07.2021 року укладеного первісним кредитором з ОСОБА_1 відсутній.

За вказаних обставин наданий представником позивача в якості доказу Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу, суд не може визнати належним та допустимим доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» до ТОВ «Росвен Інвест Україна», зважаючи на те, що у цей Витяг містить інформацію лише про прізвище боржника та номер кредитного договору, без зазначення дати його укладання, та загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги ) - 49200,00 грн., але не обумовлено станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду та підстави їх нарахування, тобто позивачем не доведено, що саме за спірним договором було передано право вимоги.

Крім того, вказаний Витяг не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником однієї сторони договору - директором ТОВ «Росвен Інвест Україна». У вказаному реєстрі кредитний договір № 2155429, укладений з ОСОБА_1 , порядковий номер запису в оригінальному Реєстрі зазначено за № 5704, в той час як надана до суду копія Реєстру боржників не містить сторінки Реєстру з вказаним порядковим номером, що не дає змоги ідентифікувати що саме за вказаним кредитним договором відбувся перехід права вимоги до позивача.

Таким чином суд доходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» у встановленому Законом порядку набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 2155429 від 20.07.2021 до відповідача, а відтак і право вимоги до нього.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

З огляду на викладені судом обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із недоведеністю заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову, то судові витрати у виді сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4, 12, 13, 19, 76-83, 89, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Іщенко Х.В.