Справа № 703/4785/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

встановив:

В інтересах позивача ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаним позовом звернувся її представник адвокат Холодняк В.М. в якому просить суд припинити неправомірне обмеження прав ОСОБА_1 як спадкоємця майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2004 року в цивільній справі № 2-2233/2004 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , відомості про яке містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 1302039 зареєстровано 14.09.2004 за № 1302039 реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 . 22 вересня 2007 року ОСОБА_4 в зв`язку з реєстрацією шлюбу, змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

При оформленні спадкових справ в нотаріальному порядку через свого представника позивач дізналася, що не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_3 , оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду від 16.08.2004.

Згідно копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2004 року, справа № 2-233/2004, в даному суді розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до копії ухвали Смілянського міськрайонного суду від 16 серпня 2004 року в цивільній справи № 2-233/2004 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з метою забезпечення позову накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Таким чином наявність відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину.

Посилаючись на вказані обставини та враховуючи, що в позасудовому порядку врегулювати питання щодо зняття арешту із частини належного позивачу нерухомого майна неможливо, остання звернулася до суду з означеним позовом.

Ухвалою судді від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак представник позивача адвокат Холодняк В.М. в направленій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що в зв`язку з тим, що позивачем ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 відшкодовано йому шкоду за рішенням суду від 17 листопада 2004 року, тому проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з майна не заперечує. Судове засідання просив проводити без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позиції сторін, які викладені в їх заявах про розгляд справи без участі, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 23 травня 2023 року (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_4 , про що в матеріали справи надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 1986 року (а.с.11).

22 вересня 2007 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 22 вересня 2007 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Позивач вказує, що при оформленні спадкових справ в нотаріальному порядку через свого представника позивач дізналася, що не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_3 , оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду від 16.08.2004.

Так, з копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2004 року, справа № 2-233/2004, вбачається, що в Смілянському міськрайонному суді розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та рішенням було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 16392 грн 92 коп. матеріальної, 1500 грн моральної шкоди, 466 грн 80 коп. за проведення експертиз, 350 грн витрат, пов`язаних з оплатою допомоги адвоката, 51 грн судових витрат, а всього 18760 грн 72 коп. (а.с.15).

Під час розгляду вказаної справи ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 16 серпня 2004 року в цивільній справи № 2-233/2004 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з метою забезпечення позову накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.09.2023 існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1302039, зареєстроване 14.09.2004 за № 1302039 реєстратором Смілянська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала, 16.08.2004, Смілянський міськрайонний суд, об`єкт обтяження: квартира, 1/4 частина, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_3 , заявник: Смілянський міськрайонний суд (а.с.13).

Таким чином наявність відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт/заборону, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.І , ч.З ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом наведеної норми право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов`язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 9 зазначеної постанови від З червня 2016 року № 5, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 20 січня 2020 року в справі № 753/12741/17, провадження № 61-15806св19 зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

ОСОБА_1 позбавлена можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, оскільки не була стороною у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про захист права власності та усунення перешкод в користуванні об`єктом права власності, а тому звертається до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом встановлено, що наразі позивач не має зобов`язань перед ОСОБА_2 , однак позбавлена можливості реалізувати право на розпорядження нерухомим майном, вчинення юридично значимих дій, з якими пов`язано виникнення її особистих та майнових прав, та може усунути цю перешкоду не інакше як в судовому порядку.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з майна належного позивачу, оскільки накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення за собою судових витрат, суд вважає, що судові витрати на даний час стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141,264, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати обтяження шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2004 року в цивільній справі № 2-2233/2004 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 відомості про яке містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1302039, зареєстровано 14.09.2004 за № 1302039 реєстратор Смілянська державна нотаріальна контора.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2024 року.

Головуючий: Ю. В. Крива