справа № 619/2540/17
провадження № 4-с/619/10/24
УХВАЛА

іменем України

04 березня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

стягувач: ОСОБА_1 ;

боржник: ОСОБА_2 ;

державний виконавець: Ларко Костянтин Анатолійович.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

29 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця у якій просить поновити йому строк для подання цієї скарги, посилаючись на поважність пропуску строку, оскільки вважає, що ним належним чином здійснювались процесуальні дії відносно оскарження рішень та дій державного виконавця, але це призвело до незначного пропуску строку для подання скарги. Також просить визнати рішення та дії державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ Ларка К.А. по здійсненню виконавчого провадження № 58325375 незаконними. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП № 58325375 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.11.23 по вказаному провадженню як незаконні. Зобов`язати державного виконавця Ларка К.А. повернути йому безпідставно та незаконно стягнуті грошові суми на підставі ухвалення та здійснення незаконних рішень та дій. В обґрунтування скарги посилався на те, що 15 грудня 2023 року під час виконання трудових обов`язків на ДП «Харківський автомобільний завод» йому стало відомо про стягнення з нього заборгованості у сумі 129 567,31 грн на користь стягувача. Стягнення відбувається на підставі Виконавчого провадження № 58325375, відкритого державним виконавцем Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ Ларком К.А. Зазначає, що на його адресу, як сторони виконавчого провадження, жодних процесуальних документів від вказаної посадової особи державної виконавчої служби не надходило, про відкриття виконавчого провадження йому нічого не відомо, а про стягнення з нього зазначеної суми заборгованості йому стало відомо від бухгалтерії підприємства при відрахуванні з його заробітної плати частини суми. Отже, вважає дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій незаконними з тих підстав, що у супровідному листі до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 58325375 від 15.11.23 зазначено, що виконавчі дії по вказаному виконавчому провадженню здійснюються на підставі виконавчого листа № 619/2540/17 від 25.01.19. Отже, відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій державним виконавцем здійснюється, на його думку, з недотриманням норм процесуального права, передусім ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки прийняття до провадження виконавчого листа відбулось посадовою особою після спливу строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, встановлених вищевказане нормою.

У відзиві на скаргу державний виконавець Ларко К.А. просить відмовити у повному обсязі ОСОБА_2 у задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості. Посилається на те, що у Харківському ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ на примусовому виконанні у державного виконавця Ларка К.А. перебуває виконавче провадження № 58325375, згідно з судовим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області № 619/2540/17, виданого 25.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП на лікування в сумі 59 768,04 грн, на посилене харчування в сумі 1500,00 грн, на витрати правничої допомоги в сумі 3500,00 грн, а всього 64768,04 грн. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП, в сумі 60 000,00 грн. Загальна сума боргу складає 124 768,04 грн. 25.01.2019 до міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУ у Харківській області звернулась із заявою ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) із оригіналом цього виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області № 619/2540/17 від 12.09.2018 (набрання законної сили 04.12.2018). Зазначений виконавчий документ відповідач вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи той факт, що стягувач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) пред`явила зазначений виконавчий лист до примусового виконання у межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (04.12.2021) з дотриманням законних вимог та процесуальних строків, державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2019. Відповідно до фіскального чеку від 14.02.2019 ПН 55, боржнику ОСОБА_2 направлялись постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу від 12.02.2024. Отже вважає, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Щодо постанови про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.11.2023 прийнятою державним виконавцем Ларком К.А. у межах примусового виконання рішення у відповідності до вимог Закону та підлягає у подальшому виконанні. Стягнуті кошти у межах виконавчого провадження № 58325375 на підставі виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області № 619/2540/17, який має законну та юридичну силу, поверненню не підлягають, поки не будуть на законних підстав.

У судове засідання державний виконавець Ларко К.А. не з`явився, у відзиві на скаргу просив проводити судове засідання без його участі.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі. Вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, у поданій заяві просить скаргу розглядати без її участі. Заперечує проти задоволення скарги.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 р. № 6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як зазначає ОСОБА_2 у скарзі про порушення його права він дізнався 15.12.2023.

Зі скаргою на рішення та дії державного виконавця скаржник звернувся через поштове відділення лише 22.01.2024, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 449 ЦПК України.

Між тим, одночасно з подачею вказаної скарги до суду, скаржник заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду із даною скаргою, оскільки ним належним чином здійснювались процесуальні дії відносно оскарження рішень та дій державного виконавця, що призвело, на його думку, до незначного пропуску строку для подання скарги.

Отже, вказані обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_2 пропущено строк звернення до суду із даною скаргою з поважних причин, а тому дійшов висновку, що строк підлягає поновленню.

Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили. У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом установлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року у справі № 619/2540/17, провадження № 2/619/112/18, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на лікування в сумі 59 768,04 грн, на посилене харчування в сумі 1 500,00 грн, на витрати правничої допомоги в сумі 3 500,00 грн, а всього 64 768,04 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 6000,00 грн.

Рішення набрало законної сили 04 грудня 2018 року.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

25 січня 2019 року за вказаним судовим рішенням був виданий виконавчий лист.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04.12.2021.

12 лютого 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУ МЮ Манжаком Б.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58325375 з примусового виконання виконавчого листа № 619/2540/17, виданого 25.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Матеріали скарги свідчать про те, що виконавчий лист № 619/2540/17 виданий 25.01.2019 та його пред`явлено на примусове виконання 12.09.2019 до Міжрайонного ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ.

Отже, судом установлено, що виконавчий документ пред`явлено до виконання у межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (04.12.2021) з дотриманням законних вимог та процесуальних строків.

За частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З огляду на копію фіскального чеку від 14.02.2019 ПН 55, яку додано державним виконавцем до відзиву на скаргу, боржнику ОСОБА_2 було направлено рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, про проведення виконавчої дії ОСОБА_2 був повідомлений у передбачений законом спосіб.

Щодо оскарження постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від ВП 58325375 від 15.11.2023 суд зазначає таке.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено у Розділі IX Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами першою, третьою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

15 листопада 2023 року державним виконавцем Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ Ларком К.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 58325375.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати уразі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП 58325375 від 15.11.2023 звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує у ДП «Харківський автомобільний завод» вирішено здійснювати стягнення із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів, щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 129 567,31 грн, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Отже, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесена державним виконавцем у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Разом з тим, ОСОБА_2 , звертаючись до суду зі скаргою, не довів наявність порушення його прав чи свобод рішеннями державного виконавця під час виконання судового рішення, оскільки не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що наслідком винесення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника стало здійснення роботодавцем відрахувань із його заробітної плати у більшому розмірі, ніж передбачено законом (50%).

Отже, виходячи з заявлених вимог скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів скарги, суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з додержанням встановлених законом строків, а тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 258-261, 351-354, 435 ЦПК України, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок