Провадження № 22-ц/812/342/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2024 року м. Миколаїв

справа № 490/9620/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 04 грудня 2023 року під головуванням судді Гуденко О.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 26 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому був збільшений до 75 000 грн. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодилася, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 05 вересня 2023 року складає 93031грн 79 коп., з яких: 74998 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом; 18033 грн 16 коп. - заборгованість за відсотками.

У відзиві на позов та додаткових поясненнях представник відповідачки адвокат Ротар А.Л. - просила позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково, а саме у розмірі заборгованості за тілом кредиту, що не перевищує 50 000 грн, в іншій частині вимог просила відмовити. Зазначила, що у наданому позивачем Розрахунку заборгованості зазначено, що відповідачкою погашено заборгованості за тілом кредита 487 361,83 грн., а загальні витрати клієнтом кредитних коштів складають 550 153,21 грн., а тому, на думку представника відповідачки, заборгованість за тілом кредиту має складати 62791,38 грн., а не 74998,63 грн., як зазначає позивач. Крім того, враховуючи, що розмір заборгованості не відповідає дійсності, то заборгованість за відсотками за користування кредитом є неналежно розрахованою та необґрунтованою. Так, за підсумками колонки № 12 у Розрахунку заборгованості нараховано відсотків за весь період користування 14249,43 грн., а тому заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 18033,16 грн є необґрунтованою. Також, зазначає, що відповідачка користувалася карткою «Універсальна», для якої Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено кредитний ліміт, що не перевищує 50 000 грн., а тому позивачем було неправомірно збільшено кредитний ліміт до 75 000 грн., чим було порушено істотні умови Договору. Також в обґрунтування відзиву адвокат Ротар А.Л. вказує, що Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, не містять підпису відповідача, а отже позивачем не доведено, що відповідач підписуючи анкету-заяву, погодилася з ними.

У відповіді на відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що з копії анкети заяви від 26.10.2018 року відповідачка висловила згоду про укладання договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що вона згодна, що заява від 26.10.2018 року, разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобов`язалася виконувати вимоги умов та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті «Приватбанку». З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором, відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачкою кредитного рахунку починаючи з 04.11.2018 року, таким чином виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 74998 грн 63коп. та 2684 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на незаконність відмови суду першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом, просило рішення в цій частині скасувати та постановити нове - про задоволення цих вимог, в іншій частині рішення залишити без змін. Апелянт зазначав, що в особисто підписаній відповідачем Заяві від 09.12.2020 року передбачені основні умови кредитування: процентна ставка 42,0% річних для карт Універсальна, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором, пеня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84% річних. Крім того, в п. 2.1.1. Заяви від 09.12.2020 року відповідач надала право Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з цього договору. Тобто сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, а тому підстави для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом за період часу з 09.12.2020 по 05.09.2023 року відсутні. На думку апелянта, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні прострочених відсотків по кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Ротар А.Л. - посилаючись на ті ж аргументи, що булим нею викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, поданих до суду першої інстанції, зазначала, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апелянта - безпідставними, а тому просила залишити апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 26 жовтня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку, за допомогою якої розпоряджалась кредитними коштами (а.с. 27, 28).

З матеріалів справи також вбачається, що 09.12.2020 року ОСОБА_1 була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 19-26), у якій сторони узгодили умови кредитування, зокрема тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, розмір кредиту для карт «Універсальна» - не перевищує 50 000грн.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , наданий відповідачці кредитний ліміт станом на 22.12.2020 року становив 37 000грн., а з 14.12.2021 року був збільшений до 75000грн. (а.с. 17). Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою по кредитному рахунку ОСОБА_1 за договором б/н від 26.10.2018 року за період з 26.10.2018 року по 11.09.2023 року, згідно якому останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачка здійснила в квітні 2023 року (а.с. 89-123). Вказана банківська виписка відповідно до положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Представник відповідачки не заперечувала факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами та здійснення розрахункових операцій, відображених у виписці по рахунку.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 починаючи з 01 жовтня 2022 року неналежним чином виконувала свої обов`язки за кредитним договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 05 вересня 2023 року складає: за тілом кредиту 74998грн 63коп., заборгованість за простроченими відсотками 18033грн 16коп.

Задовольняючи вимоги Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із доведеності таких вимог.

У вказаній частині судове рішення апелянт не оскаржував, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядалось.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не доведено узгодження сторонами кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми розміру процентів за користування кредитними коштами, оскільки в наданій позивачем Анкеті-заяві від 26.10.2018 року процентна ставка не зазначена.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Так, зі змісту власноручно підписаної відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 19-26) слідує, що Банком та ОСОБА_1 були, зокрема, погоджені відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 42 % річних для карт «Універсальна», тип процентної ставки фіксована, порядок повернення кредиту - шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта, або шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня - 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня - 100 % від заборгованості. Також у Заяві був погоджений розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків 84 % для карт «Універсальна».

Отже, відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, нарахованими відповідно до узгоджених сторонами у належній формі умов кредитування в розмірі 18033грн16коп.

При цьому посилання представника відповідачки на необгрунтованість такої суми боргу з огляду на те, що за підсумками колонки № 12 у наданому позивачем Розрахунку заборгованості нараховано 14249 грн 43коп. відсотків, колегія суддів вважає помилковими, оскільки загальна сума заборгованості за процентами складається із сум, зазначених у колонках № 11 «нараховано відсотків на заборгованості за кредитом», № 12 «нараховано відсотків на заборгованості за кредитом при порушенні умов кредитування» і № 13 «нараховано відсотків на прострочений кредит».

Таким чином, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом.

За таких обставин, оскільки висновки суду першої інстанції щодо вирішення вимог про стягнення процентів не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні вказаних вимог, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн 00коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 18033 грн 16 коп. (вісімнадцять тисяч тридцять три гривні шістнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 4 026 грн 00коп. (чотири тисячі двадцять шість гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2024 року.