справа № 492/125/21
провадження № 2/492/8/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Гусєвої Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про визнання заповіту недійсним та визнання права власності порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9780 га, кадастровий номер :01:003:0395, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнення судових витрат, посилаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_3 , залишилося спадкове майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки. Після смерті спадкодавиці, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, однак йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки від ОСОБА_2 надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом від 30 жовтня 2018 року № 1031, посвідченого в.о. завідуючого відділенням обласної психіатричної лікарні № 4 Одеської обласної ради в м.Білгород-Дністровський Одеської області. Зазначений заповіт позивач вважає недійсним, оскільки його мати ОСОБА_3 більше 20 років знаходилася на постійному лікуванні по причині психічних розладів у психіатричній лікарні, не розуміла значення своїх дій, не могла розуміти, який документ складався, його суті, значення та наслідків, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та його представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Також, відповідачка у своїй заяві зазначила, що позивач ОСОБА_1 ніколи не доглядав за своєю матір`ю, яка була інвалідом та не вважав її своєю матір`ю. Відповідачка опікувалася та доглядала за своєю сестрою ОСОБА_4 та у зв`язку з погіршенням психічного стану ОСОБА_3 , відповідачка була змушена влаштувати сестру до психіатричного закладу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 червня 1995 року ОСОБА_1 , позивач у справі (а.с.8, 9), народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю зазначена ОСОБА_3 (а.с. 10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 11). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 075022 від 09 січня 2001 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 23 травня 2019 року за життя ОСОБА_3 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9780 га, кадастровий номер :01:003:0395, розташована на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 14, 15). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість вищезазначеної земельної ділянки складає 251600,00 грн. (а.с.17-19).

Згідно заповіту від 30 жовтня 2018 року, посвідченого в.о. завідуючого відділенням обласної психіатричної лікарні № 4 Одеської обласної ради в м.Білгород-Дністровський Одеської області Бурзаковським І.С., ОСОБА_3 заповіла земельний пай - державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 075022 від 09 січня 2001 року своїй сестрі ОСОБА_2 , відповідачці у справі (а.с. 93). Зазначений заповіт зареєстрований в журналі реєстрації заповітів за № 1031 (а.с. 94).

Протягом встановленого законом строку, позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 12), але йому відмовлено у видач свідоцтва про право на спадщину за законом, через наявність заяви про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_2 (а.с. 16).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 63966729 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 63966749 від 17 березня 2021 року (заповіти/спадкові договори), листа № 139/01-16 від 17 березня 2021 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, копії спадкової справи № 310/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с. 102-117), спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_5 - відповідачка у справі, за законом син ОСОБА_1 , позивач у справі.

У статтях 12, 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною 1 статті 255 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

З позовом про визнання правочинів недійсними на підставі статті 225 ЦК України звертається: (а) або сторона правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; (б) або в разі її смерті - інші особи, чиї цивільні права або інтереси порушені. До інших осіб відносяться, зокрема, спадкоємці сторони правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Аналогічний висновок зроблений і в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц та від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

При зверненні із позовом ОСОБА_1 посилався на те, що заповіт, складений його матір`ю ОСОБА_3 є недійсним на підставі статті 225 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 більше 20 років знаходилася на постійному лікуванні по причині психічних розладів в психіатричній лікарні.

Сторонами суду не надано доказів, що заповідачка ОСОБА_3 була недієздатною чи обмежено дієздатною.

Під час розгляду справи, з метою встановлення наявності вказаного стану у заповідача на момент складення заповіту судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, однак згідно листа № 584 від 30 грудня 2022 року Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, матеріали наявної цивільної справи, медичні документи повернуті до суду без виконання ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 20 січня 2022 року про призначення посмертної судової психіатричної експертизи, оскільки припинено роботу кабінету амбулаторно судово-психіатричних експертиз вказаної експертної установи.

Позивачем не доведено, що спірний заповіт не відповідав внутрішній (дійсній) волі заповідача, при складанні заповіту ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Доказів того, що ОСОБА_3 на час складання та підписання заповіту мала абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, позивач до суду не надав, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на відсутність у справі доказів того, що ОСОБА_3 в момент вчинення оспорюваного заповіту 30 жовтня 2018 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок стану, викликаного її захворюванням, суд дійшов висновку про відсутність передбачених частиною 1 статті 225 ЦК України підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відсутні підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним, внаслідок чого відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання заповіту недійсним, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом не підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача не підлягають задоволенню, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі статей 225, 1216, 1217, 1218, керуючись статтями 2, 7, 10, 11, 17-19, 48, 76-81, 89, 90, 92, 95, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.