Справа № 358/792/23 Провадження № 2-др/358/5/24
05 березня 2024 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивача Наїдка Л.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС), заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Наїдка Любомира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, -
05 грудня 2023 року рішенням Богуславського районного суду Київської області було задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено:
«Визнати незаконним та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 28.03.2023 № 1-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 », щодо ОСОБА_1 .
Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривен».
Своє клопотання представник позивача обґрунтовує тим, що між Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 (як клієнтом) було укладено Договір про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023, зокрема з метою захисту її прав та інтересів щодо оскарження догани, оголошеної наказом Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 28.03.2023 № 1-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 », щодо ОСОБА_1 . Відповідно до п. 5.1 Договору клієнт сплачує Об 'єднанню гонорар за надану правову допомогу згідно завдання, а також відшкодовує додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням належного виконання завдання. Згідно з п. 5.2 Договору сторони погодили, що за розмір гонорару визначається сторонами у відповідному додатку до Договору. Згідно з додатком № 1 до Договору АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 погодили розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у сфері трудових відносин - у розмірі суми в гривні, еквівалентній 100 (сто) доларів США за 1 (одну) годину роботи.
09.05.2023 між АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 підписано Акт№ 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги, за яким вартість наданих послуг склала 21 941,16 грн.
10.05.2023 ОСОБА_1 здійснила оплату за вказаним актом у розмірі 21 941,16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.05.2023 р. № @2PL353941.
15.11.2023 між АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 підписано Акт № 2 приймання-передачі наданої правничої допомоги, за яким вартість наданих послуг склала 29 590,73 грн.
17.11.2023 ОСОБА_1 здійснила оплату за вказаним актом у розмірі 29 590,73 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.11.2023 р. № @2PL218857.
06.12.2023 між АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 підписано Акт№ 3 приймання-передачі наданої правничої допомоги, за яким вартість наданих послуг склала 10 241,03 грн. (оплату за надані послуги за вказаним актом не здійснено).
06.12.2023 між АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 підписано Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний), згідно з яким загальна вартість наданих послуг в період з склала 61 772,92 грн (з них оплаченою є сума: 50 412,83 грн).
Разом з тим, представник позивача звертає увагу суду, що згідно з приписами абз. 2 ч.2 cт. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При цьому, представник позивача щодо дотримання порядку та строку надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу зазначає наступне. На виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України в позовній заяві у розділі «III. ПОПЕРЕДНІЙ (ОРІЄНТОВНИЙ) РОЗРАХУНОК (...)» було заявлено, що за цим позовом витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції попередньо (орієнтовно) становитимуть - 55 000,00 грн., однак попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 3 ст. 134 ЦПК України). Так, зважаючи на те, що рішення суду в цій справі було ухвалено 05.12.2023, а заява та докази понесення відповідних витрат було подано 11.12.2023, то позивачем дотримано 5-денний процесуальний строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відтак, представник позивача зазначає, що у зв`язку з виконанням відповідних вимог ЦПК України та на підставі підписаних між АО «УНІЛЕКС» та ОСОБА_1 документів слід вказати, що з відповідача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі № 358/792/23 у розмірі 61 772,92 грн.
21 лютого 2024 року представник відповідача начальник Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області Б.Жеребило подав до суду заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, де зазначив, що розмір судових витрат є необґрунтованим, а доказів неподаних в ході розгляду справи, суд не має брати до уваги, просить в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
На обґрунтування клопотання зазначають, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Разом з тим, посилаються на те, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).
З урахуванням принципу розумності, зауважуємо, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд має відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат (аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного суду від 24.01.2024 у справі № 285/5547/21).
Так, представник відповідача звертає увагу суду, що адвокатом Любомиром Наїдко в заяві не зазначено причин не подання до суду доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу до судових дебатів та не обґрунтовано поважність причин не подання таких доказів, отже за вказаних обставин заява не підлягає задоволенню.
Крім того, зазначають, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Також, представник відповідача акцентує увагу на тому, що у відповідності до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тоді, як заявлена позивачем сума у розмірі 61 772,92 грн не є ані співмірною складності справи, ані потребувала значного витрату часу адвоката.
23 лютого 2024 року до суду від представника позивача Наїдка Л.В. надійшли додаткові пояснення щодо заперечень відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення. З пояснень вбачається, щодо стороною позивача спростовуються твердження відповідача щодо не зазначення причин неподання до суду доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу до судових дебатів та не обґрунтовано поважність причин неподання таких доказів. Зокрема, представник позивача вказує, що процесуальним законом стороні надано право вибору щодо строків подання доказів про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, якщо сторона бажає подати відповідні докази протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду (а не до закінчення судових дебатів), то така сторона зобов`язана до закінчення судових дебатів у справі надати заяву про свій намір подання відповідних доказів у відповідний строк. При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 р. у справі №921/221/21, від 31.05.2022 р. у справі № 917/304/21).
Так, у даній справі, на виконання абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача у позовній заяві від 01.06.2023 у розділі ІІІ «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи» зазначено: «Позивач робить заяву про намір подання Доказів витрат на професійну правничу Допомогу у справі за цим позовом - у процесуальний строк, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України (протягом п`яти Днів після ухвалення, рішення суду)».
Додатково у пункті 3 прохальної частини позовної заяви Позивача вказано: «Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу Допомогу (за результатами розгляду окремої заяви про винесення додаткового рішення)».
Такими діями позивач надав суду першої інстанції та іншим учасникам справи достеменно знати про те, що вона не бажає, аби питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вирішувалося одночасно із вирішення спору по суті (в основному рішенні).
Натомість позивач вказала, що вона бажає здійснити вирішення такого питання (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) вже після розгляду справи по суті, надавши відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно, Позивач обрала той спосіб вирішення відповідного питання, який вважала за доцільне, із урахуванням наданого їх права вибору із двох альтернативних варіантів, передбачених у абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Як наслідок, це зумовило відсутність обов`язку у позивача надавати такі докази до закінчення судових дебатів у справі.
Тобто, позивач не могла пропустити строк подання цих доказів (які, на думку Відповідача, нібито мали подаватися до закінчення судових дебатів), адже вони і не мали подаватися до закінчення судових дебатів, що пояснюється заявою Позивача, зробленою у позовній заяві про намір подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Позиція ж відповідача за таких умов фактично зводиться до «нерозуміння» порядку та строків подання доказів для відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідно до приписів ЦПК України, оскільки ним хибно зроблено висновок, що такі докази чомусь повинні подаватися виключно (лише) до закінчення судових дебатів.
У справі № 285/5547/21 (на постанову Верховного Суду в якій посилається Відповідач в абз. 5 арк. 2 заперечень) відповідно до фактичних обставин справи з`ясовано, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представником сторони надані документи, що датовані ще «до винесення рішення у справі» (зокрема акт № 1 до договору про надання правової допомоги датований від 03.08.2022 р., виписки про рух коштів датовані від 14.02.2022 р., 03.08.2022 р. та 30.11.2022 р., тоді як рішення по суті винесено 27.12.2022 р.).
Саме ця обставина і стала єдиною причиною для ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у стягненні відповідних витрат, що в подальшому підтримано колегією суддів Верховного Суду у постанові 10.01.2024 р. по справі № 285/5547/21.
Натомість у даній справі № 358/792/23 фактичні обставини відрізняються, адже у матеріалах справи наявні акти приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги, які датовані вже після винесення рішення по суті від 05.12.2023 р., а саме: Акт № 3 від 06.12.2023 р. та Акт (загальний) від 06.12.2023 р.
За таких обставин подання відповідних документів до закінчення судових дебатів у справі № 358/792/23 було об`єктивно неможливим у зв`язку з відсутністю цих документів, адже розгляд справи ще не був завершений, а перелік та зміст наданих послуг не міг бути зафіксований між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС», оскільки надання таких послуг ще не завершилося на той момент.
Відповідно, судова справа, на яку посилається відповідач (№ 285/5547/21), та ця судова справа (№ 358/792/23) не є подібними / тотожними / аналогічними, адже виникають з різних фактичних обставин, що мають істотне значення для вирішення спірного питання.
Відповідно, у цьому контексті пріоритет застосування має саме спеціальна норма - ч. 8 ст.141 ЦПК України, оскільки саме вона регулює строки та порядок розподілу судових витрат між сторонами (розміщено у Главі 8 «Судові витрати» ЦПК України).
Таким чином, представник позивача зазначає, що заперечення відповідача щодо заяви позивача про розподіл судових витрат є хибними та безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не відповідають актуальній судовій практиці Великої Палати Верховного Суду.
Також представник позивача зазначає, що відповідач, абстрактно зазначивши про неспівмірність витрат, також не обґрунтував та не надав доказів або ж власних розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат позивача або про неналежність послуг адвоката до цієї справи.
Представник позивача при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат просить врахувати надані стороною позивача додаткові пояснення.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
В судовому засіданні 04.03.2024 позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Наїдко Л.В. повністю підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином про що є відповідні підтвердження в матеріалах справи. В своїй заяві представник відповідача Борис ЖЕРЕБИЛО просить розглянути заяву представника позивачки про розподіл витрат на правничу допомогу без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Вирішуючи заяву про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Рішення в справі №358/792/23, яким завершено її розгляд по суті ухвалене Богуславським районним судом Київської області 05 грудня 2023 року.

Судом встановлено, що при ухваленні вищевказаного рішення вирішено питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору. Питання про стягнення судових витрат на правову допомогу по справі №358/792/23 не вирішувалося.

21 грудня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Наїдка Любомира Володимировича про ухвалення додаткового рішення (дата відправлення Укрпоштою 11.12.2023). В заяві представник позивачки просив постановити додаткове рішення про стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесених судових витрат на правову допомогу по справі №358/792/23, що становлять 61 772,92 гривні. До заяви надано Договір про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 та Додаток №1, акти приймання-передачі наданої правничої допомоги: №1 від 09.05.2023, №2 від 15.11.2023, №3 від 06.12.2023 і акт прийняття-передачі наданої правової допомоги (загальний) від 06.12.2023 (т. 2 а.с. 88 - 113).

У заяві зазначається, що в період з 14.04.2023 по 05.12.2023 ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 була надана правова допомога, а тому 11.12.2023 до суду було надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правову допомогу.

Як вбачається з Договору про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 та Додатку №1 сторонами погоджено обсяги правової допомоги та розмір винагороди за надання правової допомоги в сфері трудових відносин в розмірі: сума в гривні, еквівалентна 100 (сто) доларів США за 1 одну) годину роботи. Зазначені витрати, які позивачка сплатила та які ще підлягають сплаті адвокату підтверджуються актами виконаних робіт.

Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов до наступного висновку.

Згідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі", додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи заяву про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступні положення чинного законодавства, яким врегульовано питання відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини застосовує аналогічні критерії присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Тобто стороні, яка намагається стягнути витрати на професійну правничу допомогу, слід якомога детальніше описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на адвоката.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У вже згаданій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Як свідчить практика, зокрема справа № 910/20852/20, Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

При вирішенні заяви представника позивачки, суд приймає до уваги, що розмір гонорару, визначений позивачкою та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Серед матеріалів справи наявні: ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 серії АС №1060203, Договір про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 та Додаток №1; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 від 09.05.2023 (21 941,16 грн.), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 2 від 15.11.2023 (29 590,73 грн.), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 3 від 06.12.2023 (10 241,03 грн), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023 (61 772,92 грн), а також платіжна інструкція від 10.05.2023 № @2PL353941 (21 941,16 грн) та копія платіжної інструкції від 17.11.2023 № @2PL218857 (29 590,73 грн) про оплату наданої правничої допомоги.

Так, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 та акт приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023 містять інформацію про види наданої правової допомоги та погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, а саме:

1. Аналіз отриманих від ОСОБА_1 документів, що стосуються застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, накладеного наказом Відділу освіти від 28.03.2023 № 1-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 » до ОСОБА_1 як до директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області - витрачено 1,7 години (вартість 6 216,66 грн);

2. Підбір нормативно-правової бази, аналіз судової практики в подібних судових справах з трудових спорів щодо визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани - витрачено 1 годину (вартість 3 656,86 грн);

3. Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень для ОСОБА_1 щодо можливих варіантів дій, обрання стратегії правового захисту для визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани - витрачено 0,5 години (вартість 1828,43 грн);

4. Написання від імені ОСОБА_1 позовної заяви про визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани (детальний опис фактичних обставин, обґрунтування позиції у взаємозв`язку з наявними доказами, формування висновків на основі правових норм). Написання клопотання від імені ОСОБА_1 про витребування доказів (додаток до позовної заяви) - витрачено 2,8 години (вартість 10 239,21 грн);

5.Сплата представником ОСОБА_1 судового збору через установу банку (за подання позовної заяви). Формування позову та додатків до нього (паперовий друк та посвідчення адвокатом копій документів).Направлення від імені ОСОБА_1 позовної заяви з додатками до Богуславського районного суду Київської області (засобами поштового зв`язку) - витрачено 1,5 години (вартість 5 485,29 грн);

6. Написання клопотання про участь представника ОСОБА_1 у судових засідання в режимі відеоконференцїї поза межами приміщення суду у судовій справі № 358/792/23 - витрачено 0,5 години (вартість 1 828,43 грн);

7. Написання від імені ОСОБА_1 заяви про виклик свідків у судовій справі № 358/792/23 - витрачено 0,5 години (вартість 1 828,43 грн);

8. Ознайомлення з відзивом відповідача (Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради) на позовну заяву ОСОБА_1 у судовій справі №358/792/23. Аналіз отриманих від ОСОБА_1 додаткових документів, що спростовують викладені у відзиві доводи відповідача (Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради). Написання від імені ОСОБА_1 відповіді на відзив у судовій справі № 358/792/23. Формування відповіді на відзив та додатків до неї (паперовий друк та посвідчення адвокатом копій документів). Направлення відповіді на відзив до Богуславського районного суду Київської області та іншим учасникам справи (засобами поштового зв`язку) - витрачено 2,8 години (вартість 10 239,21 грн) - витрачено 1,965 години (вартість 7 186,46 грн);

9. Особиста участь представника (адвоката) ОСОБА_1 у судовому засіданні від 23.06.2023 р. у Богуславському районному суді Київської області у судовій справі № 358/792/23 у режимі відеоконференції поза приміщеннями суду (із урахуванням часу очікування початку судових засідань) - витрачено 2,8 години (вартість 10 239,21 грн) - витрачено 0,25 години (вартість 914,21 грн);

10. Особиста участь представника (адвоката) ОСОБА_1 у судовому засіданні від 29.08.2023 р. у Богуславському районному суді Київської області у судовій справі № 358/792/23 у режимі відеоконференції поза приміщеннями суду (із урахуванням часу очікування початку судових засідань) - витрачено 1 годину (вартість 3 656,86 грн);

11. Особиста участь представника (адвоката) ОСОБА_1 у судовому засіданні від 02.10.2023 р. у Богуславському районному суді Київської області у судовій справі № 358/792/23 у режимі відеоконференції поза приміщеннями суду (із урахуванням часу очікування початку судових засідань) - витрачено 2,34 години (вартість 8 557,05 грн);

12. Відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичних послуг (банківська комісія, що підлягала сплаті при сплаті судового збору) - (вартість 27,00 грн);

13. Відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичних послуг (витрати на відправку процесуальних документів засобами поштового зв`язку) - вартість 107,00 грн);

14. Особиста участь представника (адвоката) ОСОБА_1 у судовому засіданні від 16.11.2023 р. у Богуславському районному суді Київської області у судовій справі № 358/792/23 у режимі відеоконференції поза приміщеннями суду (із урахуванням часу очікування початку судових засідань) - витрачено 0,30 години (вартість 1 087,93 грн);

15. Особиста участь представника (адвоката) ОСОБА_1 у судовому засіданні від 05.12.2023 р. у Богуславському районному суді Київської області у судовій справі № 358/792/23 у режимі відеоконференції поза приміщеннями суду (із урахуванням часу очікування початку судових засідань) - витрачено 1 годину (вартість 3 653,83 грн);

16. Написання від імені ОСОБА_1 заяви про винесення додаткового рішення (щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу) у судовій справі № 358/792/23. Формування заяви та додатків до неї (паперовий друк та посвідчення адвокатом копій документів). Направлення заяви до Богуславського районного суду Київської області та іншим учасникам справи (засобами поштового зв`язку) - витрачено 1,5 години (вартість 5 499,27 грн);

Згідно зі змістом вищевказаного Додатоку №1 до Договору про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023 та акту приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023, загальний розмір винагороди (гонорару) становить 61 772, 92 грн.

Разом з тим, на думку суду, розрахунок правничої допомоги є дещо завищений у співвідношенні до складності справи затраченого часу та обсягу наданих послуг.

Так, суд вважає, що складність справи, виконані адвокатом роботи та час витрачений на їх виконання, є співмірними за пунктами 2, 3, 4, 6,7, 9,11,12,13,14 та пунктом 15 акту приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023.

Натомість заявлені суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за пунктами 1, 5, 8, 10 та пунктом 16 акту приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023 не є співмірними, зокрема, із витраченим часом на їх виконання та виконаними роботами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що представником позивача по даній справі за пунктом 1 акту приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний) від 06.12.2023, затрачено 0,5 години (що в розрахунку становить - 1 828,43 грн.) За пунктом 5 вказаного акту затрачено 0,5 години (що в розрахунку становить - 1 828,43 грн.). За пунктом 8 акту затрачено 1 годину (що в розрахунку становить - 3 656,86 грн.). За пунктом 10 акту затрачено 0,45 години (що в розрахунку становить - 2 742,65 грн.). За пунктом 16 акту затрачено 1 годину (що в розрахунку становить - 3 656,86 грн.).

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом Наїдко Л.В., сума гонорару є частково обґрунтованою, такою, що не в повній мірі відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає до задоволення частково.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу у сумі 47 441,61 гривень.

З урахування вищевикладеного підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу, які понесені позивачкою ОСОБА_1 у розмірі 47 441,61 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивачки - адвоката Наїдка Л.В. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат понесених на оплату правничої допомоги задовольнити частково.

Стягнути із Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 47 441 (сорок сім тисяч чотириста сорок одну) гривню 61 копійку.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов