Справа №944/7052/21
Провадження №2/944/174/24
УХВАЛА

20.03.2024 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Василиці Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Яворівського районного суду від 18.02.2022року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, стягнення матеріальної та моральної шкоди, призначено розгляд на 11год. 00хв. 12 квітня 2022 року, однак, за клопотанням представника відповідача адвоката Захарчук Я.В. та представника позивача адвоката Юнко М.В. було відкладено на 14год. 10хв.,13 липня 2022року.

11.04.2022 від представника позивача адвоката Юнко М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, справа призначена на 14год.10хв. 13.07.2022.

13.07.2022 від представника позивача адвоката Глинської -Кривонос Соломії про проведення судового засідання в даній справі в режимі відеоконференції із Шевченківським районним судом м.Львова. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області відл 08.07.2022 клопотання представника позивача було задоволено., однак таке не відбулося із завантаженням у Шевченківському районному суді м.Львова,розгляд справи призначено на 06.09.2022.

06.09.2022 судове засідання було відкладено у зв`язку з оголошенням тривоги, та призначено на 29.12.2022.

29.12.2022 перенесено у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті, розгляд призначено на 10 год.29.12.2022 позивач та його представник адвоката Юнко М.В., ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, як з`ясовано в телефонному режимі ОСОБА_3 не представляє інтереси позивача, а номер адвоката Юнко М.В., який зазначений в матеріалах справи та який також надала ОСОБА_3 , на який неодноразово скеровувались смс- повідомлення є неактивним.

В подальшому судове засідання було призначено на 20.02.2023, 12.04.2023,17.07.2023,20.12.2023,20.03.2024 ні позивач ні його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача в матеріалах справи відсутнє.

Як вбачається з матеріалів справи повістки рекомендованими листами були скеровані на зазначену в позовній заяві адресу позивача, а саме АДРЕСА_1 , клопотань щодо зміни адреси місця проживання позивача на адресу суду не надходило. Рекомендовані повідомлення про вручення повернулися на адресу суду з відміткою, адресат відсутній за місцем проживання.

Крім цього, номер телефону ( НОМЕР_1 ), вказаний в клопотанні представником позивача М.Юнко є недіючим, на зазначений номер мобільного телефону на конверті який повернувся на адресу суду без вручення, також скеровувалась телефонограма, однак як виявилось такий не належить позивачу.

Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідності до ст.2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення;

забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч.1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя

має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до суду, оскільки, він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Статтею 12 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторона позивача була належним чином повідомлена про всі судові засідання, є підтвердження про обізнаність розгляду справу у суді всіма учасниками справи.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача/заявника до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача/заявника до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Згідно з вимогами ЦПК України у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд визнає, що позивач в черговий раз повторно не з`явився до суду без поважних причин. На порушення вимог чинного законодавства, сторона позивача неналежним чином користується наданими процесуальними правами, оскільки справа протягом тривалого часу, перебуває в провадженні Яворівського районного суду Львівської області.

Враховуючи, що в матеріалах справи недостатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає неможливим розгляд справи за відсутності сторони позивача, а також враховуючи відсутність підтвердження поважності причин неявки в судове засідання позивача, дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Роз`яснити позивачам їх право на повторне звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду .

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Швед Н.П.