Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/173/24
Провадження № 2/499/182/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., дослідивши позовну заяву акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Пред`явлена позовна заява відповідно до ухвали суду від 26 лютого 2024 року була залишена без руху із зазначенням недоліків та встановленням строку для їх усунення.

Для усунення недоліків судом було повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали суду шляхом направлення на електронну адресу позивача зазначену в позовній заяві, копії ухвали про залишення позову без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості позивачів та відповідачів, та наданням документу про сплату судового збору в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням що платіжне доручення № CF_23346 від 03 листопада 2021 року на суму 2270,00 гривень, не підтверджує сплату судового збору за подання даної позовної заяви, або зазначення підстав звільнення від його сплати.

Згідно довідки пор доставку електронного листа вбачається, що ухвалу пор залишення позовної заяви без руху представник позивача отримав 29 лютого 2024 року.

Отже строк для усунення недоліків становив до 11 березня 2024 року включно.

Проте станом на 11 березня 2024 року від представника позивача жодних дій на усунення недоліків вжито не було, про їх вчинення не повідомлено.

19 березня 2024 року на електронну адресу суду було направлено заяву про усунення недоліків позовної заяви залишеної без руху.

Проте суд констатує наступне.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Як зазначено вище, позивачу було судом встановлено десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали суду, який становив до 11 березня 2024 року включно.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на усунення недоліків позовної заяви може бути реалізовано позивачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Ініціювати питання про поновлення пропущеного строку відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України суд не знаходить підстав.

В свою чергу суд констатує, що представником позивача не подано клопотання про поновлення/продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи вищезазначене заяву про усунення недоліків слід залишити без розгляду.

Вирішуючи питання про подальший рух позовної заяви суд зазначає наступне.

Враховуючи ту обставину, що заяву про усунення недоліків позовної заяви підлягає залишенню без розгляду, тому суд констатує про не усунення позивачем недоліків визначених в ухвалі суду від 26.02.2024 року.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи ту обставину, що позивач у встановлений судом строк не усунув всі недоліки позовної заяви, у суду відсутні підстави для прийняття даної позовної заяви, тому її слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.127, ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про усунення недоліків позовної заяви від 19.03.2024 року залишити без розгляду.

Позовну заяву акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: