печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача - адвоката Алістратової Олени Іванівни, про відмову від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - відповідач, «СК «Універсальна») про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження цивільній справі та призначено судове засідання у справі.

02.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Алістратової О.І., надійшла заява про відмову від позову.

18.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Мірошника Романа Миколайовича надійшла заява про відмову від позову.

Перевіривши заяву представника позивача про відмову від позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як визначено у ч. 5 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Як визначено у ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Так, заяву про закриття провадження подано представником позивача - адвокатом Алістратовою О.І., на підтвердження повноважень якого долучено ордер та свідоцтво.

За таких обставин, оскільки позивач подав заяву про відмову від позову, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства, наслідки відмови від позову позивачу відомі та зрозумілі, про що представник позивача зазначив у заяві, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову.

Частиною 3 ст. 206 ЦПК України, визначено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Як визначено у ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки з наслідками закриття провадження у справі, передбаченими ст. 256 ЦПК України, позивач ознайомлений, про що зазначено у заяві, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Враховуючи добровільну відмову позивача від позову у зв`язку з втратою актуальності, суд приходить до висновку, що заява позивача про відмову від позову підлягає задоволенню, а провадженні у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід закрити.

Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, під час звернення до суду, позивача було звільнено від сплати судового збору.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для повернення судового збору відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 135, 142, 206, 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Алістратової Олени Іванівни про відмову від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування.

Провадження у цивільній справі № 757/21187/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Григоренко