Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5479/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №274/5479/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. в м. Бердичів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2023 у справі №274/7737/22 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.12.2022 на період навчання до 30.06.2023. Зазначає, що на даний час ОСОБА_3 проживає разом з позивачем в Іспанії та навчається у коледжі «ХУАН ДЕ МАЙРЕНА» з вивчення предметів, що входять до 1 курсу вищого ступеня професійної освіти за спеціальністю «Гігієна зубів та ротової порожнини». Форма навчання - денна. Стверджує, що ОСОБА_3 потребує матеріальної підтримки відповідача, оскільки отримувати самостійний заробіток вона не має можливості. Вказує, що відповідач має фінансову можливість підтримати доньку, оскільки на даний час проходить військову службу в лавах Збройних Сил України та отримує стабільний дохід, проте підтримувати доньку в добровільному порядку відмовляється. Зазначає, що відповідач інших утриманців не має, стан його здоров`я задовільний. Враховуючи викладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.08.2023 та до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги, що ціна позову, яку визначила позивач в розмірі 8052,00 грн не відповідає заявленим нею у позовній заяві вимогам. Зазначає, що позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували вартість навчання, витрати на придбання підручників, вартість проживання та суму, яка була сплачена позивачем. Вказує, що позивачем не було надано жодного доказу стосовно того, коли саме припиняється навчання доньки та не було надано жодного доказу на якій, платній чи безкоштовній основі, донька здійснює своє навчання та не було підтверджено майновий стан дитини, зокрема отримує вона стипендію чи ні. Стверджує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що відповідач з 25 березня 2022 року отримав третю групу інвалідності. Зазначає, що ОСОБА_2 потребує постійного медикаментозного лікування. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 одружений на ОСОБА_7 , якій також встановлена третя група інвалідності. Стверджує, що відповідач на момент розгляду справи хоч і являвся військовослужбовцем, проте перебував в процесі звільнення з лав Збройних Сил України, фактично після винесення рішення був звільнений з лав ЗСУ. Враховуючи вищевикладене просить рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

12 лютого 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що доводи апелянта про бездоказовість позовних вимог є надуманими та спростовуються матеріалами справи. Вказує, що на підтвердження наявності у відповідача обов`язку щодо утримання повнолітньої доньки позивачем надано копію свідоцтва про народження спільної доньки, довідку з навчального закладу про зарахування спільної доньки на навчання, форма навчання - денна, отримано актуальні відомості про доходи відповідача, що підтверджують його фінансову спроможність надавати матеріальну допомогу доньці. Зазначає, що потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі є загальновідомою потребою, оскільки здобуваючи професійну освіту, донька відповідача не має можливості працювати. Вказує, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Звертає увагу на те, що в долучених до відзиву копіях медичних виписок відсутні записи про необхідність проведення операцій, обстежень, лікування, лише вказано рекомендації щодо спостереження сімейного лікаря, водночас, відповідачем утаємничується той факт, що він як військовослужбовець має право на безоплатне лікування. Вказує, що відповідачем приховується факт отримання доходів, навіть після звільнення до мобілізації і після звільнення з військової служби на підставі наказу від 11.01.2024 відповідач був та є пенсіонером та неодноразово під час проходження військової служби звертався з позовами про перерахування пенсії (справа №240/12517/22 та №240/21728/23).

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю (позивачем у справі) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання.

ОСОБА_3 зарахована ученицею коледжу «ХУАН ДЕ МАЙРЕНА» з вивченням предметів, що входять до 1 курсу вищого ступеня професійної освіти за спеціальністю «Гігієна зубів та ротової порожнини» денна форма у 2023/2024 навчальному році, що підтверджується довідкою від 28.07.2023, яку видав коледж «ХУАН ДЕ МАЙРЕНА».

ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 25.03.2022, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2025, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №060117.

Виписками-епікризами із медичних карток стаціонарного хворого №№ 4117, 5543, виданими Центром неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО підтверджується, що ОСОБА_2 , перебував на лікуванні у періоди: з 02.08.2023 по 09.08.2023; з 10.10.2023 по 14.10.2023.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №727, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_7 , встановлено третю групу інвалідності з 28.08.2023, загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.09.2026, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №419369.

Згідно витягу з наказу №9 командира військової частини НОМЕР_3 від 11.01.2024 ОСОБА_2 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г»: у зв`язку з наявністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи з 10.01.2024.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що донька відповідача навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може офіційно працювати та отримувати доходи, а тому потребує допомоги.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

ОСОБА_5 звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_1 з даним позовом, жодним чином не зазначає про розміри доходів матері, в той же час намагається повністю покласти обов`язок щодо утримання доньки на батька, що є несправедливим, не представила належних доказів, що її витрати на навчання є настільки великими, що потребують стягнення аліментів з батька у визначеному судом першої інстанції розмірі.

В той же час, колегія суддів враховує, що обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків. Обов`язок щодо утримання своїх дітей лежить на обох батьках.

Як вбачається з довідки коледжу «ХУАН ДЕ МАЙРЕНА» від 28.07.2023 ОСОБА_3 зарахована ученицею коледжу «ХУАН ДЕ МАЙРЕНА» з вивченням предметів, що входять до 1 курсу вищого ступеня професійної освіти за спеціальністю «Гігієна зубів та ротової порожнини» денна форма у 2023/2024 навчальному році.

Разом з тим, з наданої довідки не вбачається за рахунки яких коштів навчається ОСОБА_3 .

Також, стороною позивача не надано доказів сплати за навчання ОСОБА_3 .

Позовна заява містить лише вимогу про стягнення аліментів, перелік норм права, але не зазначено обґрунтованість саме такого розміру.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 25.03.2022, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2025, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №060117.

Дружині ОСОБА_2 - ОСОБА_7 також встановлено третю групу інвалідності з 28.08.2023, загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.09.2026, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №419369.

Крім того, згідно витягу з наказу №9 командира військової частини НОМЕР_3 від 11.01.2024 ОСОБА_2 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г»: у зв`язку з наявністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи з 10.01.2024.

Колегія суддів звертає увагу на те, що докази надані відповідачем колегією суддів прийняті до уваги при розгляді апеляційної скарги, однак відмова в задоволенні позову, суперечить вимогам законодавства.

ОСОБА_3 навчається на денній формі, що об`єктивно доводить неможливість мати дохід, а тому враховуючи вищевказані обставини, зважаючи на принцип розумності та справедливості колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу, змінивши розмір аліментів визначений судом першої інстанції, який підлягає стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки з 1/6 частки на 1/8 частку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених колегією суддів обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року змінити в частині розміру стягнення аліментів з 1/6 частини на 1/8 частину.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді