Справа № 346/1683/23
Провадження № 2-з/346/10/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Івасів В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильковського В.М., про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Васильковський В.М., звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Подану заяву мотивано тим, що в суді на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю. Представник позивача зазначає, що після подання позовної заяви до суду відповідач продовжує чинити перешкоди позивачу щодо належного утримання будинку, прибудинкової території та її власної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що на даний час існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення, зазначає, що відповідач, до закінчення розгляду справи подав документи про дозвіл на введення в експлуатацію прибудинкового приміщення, в якому встановлено твердопаливний котел та намагається зареєструвати право власності. Вказує, що позивач зверталася із заявою до міського голови, в якій просила не реєструвати право власності на самочинну забудову ОСОБА_2 , на що отримала відповідь, що реєстрація нерухомого майна здійснюється лише після введення його в експлуатацію. Представник позивача зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо прийняття в експлуатацію самочинного будівництва ОСОБА_2 , може призвести до невиконання рішення суду. Представник зазначає, що застосування заходу забезпечення про який просить представник у поданій заяві є співмірним із заявленими позовними вимогами. Просить заборонити відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради і управлінню містобудування Коломийської міської ради та іншим органам державного архітектуро-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 . Також просить заборонити уповноваженим особам на державну реєстрацію прав на нерухоме майно, в тому числі і управлінню реєстром нерухомості та відділу державної реєстрації Центру адміністративних послуг Коломийської міської ради здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про забезпечення позову суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Проте підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

У змісті заяви представник позивача зазначає про те, що відповідач намагається ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на самочинне будівництво, що є предметом спору, за існуючим відкритим у суді спрощеним позовним провадженням, обґрунтовуючи зазначене копією заяви позивача до міського голов та відповідно відповіддю міського голови на вказану заяву. Однак слід зазначити, що з долученої копії заяви та відповіді, згідно яких позивачу роз`яснено загальний порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, згідно чинного законодавства, не вбачається того факту, що відповідач ОСОБА_2 вчиняв чи вчиняє чи намагається вчиняти будь-які дії щодо експлуатації чи приватизації будь-якого нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 .

Визначений статтею 150 ЦПК України перелік заходів забезпечення позову не є вичерпним, та у разі наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види.

Проте, на думку суду, представником позивача, належним чином не обґрунтовано підстави застосування заходу забезпечення позову, оскільки, окрім зазначення про можливість ускладнення виконання можливого рішення суду у випадку реєстрації права власності відповідача ОСОБА_2 , жодним чином не доведено вчинення будь-яких дій відповідачем. На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, які були б спрямовані для створення перешкод виконання рішення суду в майбутньому, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може вскладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому, тому в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильковського В.М., про забезпечення позовної заяви слід відмовити. На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149-153, 247 ч.2, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Васильковського В.М., про забезпечення позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Махно Н. В.