Єдиний унікальний номер 725/3630/23
Номер провадження 2/725/431/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором.

Посилався на те, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1976 року.

Стверджує, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2021 року шлюб між ними був розірваний.

Зазначає, що за час перебування з відповідачкою ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі ними, як подружжям, у період з 02.05.1976 року по 18.02.2016 року, за спільні кошти подружжя, було придбане та побудоване більше 15 об`єктів нерухомості та земельних ділянок, частину яких вони поділили у добровільному порядку.

Вказує, що 18 лютого 2016 року між ними, як подружжям, було укладено Договір про поділ майна, грошових коштів подружжя, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською Ольгою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за №252.

Стверджує, що вказаним договором частина їхнього спільного майна, а саме: будівля прохідної літ А-1, загальною площею 6,70 кв.м., огорожа №1-2, розташована: АДРЕСА_3 та земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0603, площею 0,0338 га., для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для обслуговування прохідної та стоянки автомобілів, розташована: АДРЕСА_3 , перейшли в особисту власність ОСОБА_3 . Державна реєстрація права власності на вказані об`єкти нерухомого відбулася в день укладення договору.

Вказує, що в його особисту приватну власність, відповідно Договору про поділ майна, грошових коштів подружжя, мали відійти грошові кошти в сумі 6 680 000 (шість мільйонів шістсот вісімдесят тисяч) гривень, що на дату укладення договору складало 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

Проте, вказані грошові кошти йому (позивачу) не було передано ні до укладення даного договору, ні під час його укладання та посвідчення, а після розірвання їхнього шлюбу відповідачкою ОСОБА_2 його (позивача) було повідомлено про небажання виконувати умови договору.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачкою ОСОБА_2 умов договору про поділ майна, грошових коштів подружжя та його (позивача) законних прав, 21 квітня 2023 року ним була направлена вимога відповідачці. Вказана вимога отримана відповідачкою ОСОБА_2 , проте у визначений строк вимога задоволена не була.

На підставі вищевикладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором в розмірі 12 437 475,30 (дванадцять мільйонів чотириста тридцять сім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 30 копійок, що складається з: основного боргу 6 680 000,00 грн.; індексу інфляції 4 337 975,29 грн.; 3% річних 1 419 500,00 грн. та стягнути судові витрати.

Від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позов, в якому просила суд в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилались на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити.

Представники відповідачки в судовому засіданні позов не визнали, посилались на доводи, викладені у відзиві на позов. Просили суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що сторони по справі є її батьками. З 2015 року сторони по справі разом не проживали. У кожного з подружжя був свій бізнес. Також пояснила, що вона знає про укладення між сторонами (її батьками) нотаріально посвідченого договору про поділ майна, грошових коштів подружжя, проте, у момент укладення та підписання даного договору, вона у нотаріуса не була присутня. Про передачу ОСОБА_2 (її матір`ю) грошових коштів ОСОБА_1 (її батьку) в сумі 250 000 доларів США, їй відомо зі слів ОСОБА_2 (її матері). Однак, на її думку, її батько ОСОБА_1 не підписав би нотаріальний договір без передачі йому грошових коштів. Крім того, пояснила, що її батько ОСОБА_1 зберігав грошові кошти в сейфі на її заправній станції.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1976 року, який рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2021 року був розірваний. /а.с. 6-7/.

18 лютого 2016 року між сторонами, як подружжям, було укладено Договір про поділ майна, грошових коштів подружжя, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №252. /а.с. 9-10/.

Вказаним договором частина спільного майна сторін, а саме: будівля прохідної літ А-1, загальною площею 6,70 кв.м., огорожа №1-2, розташована: АДРЕСА_3 та земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0603, площею 0,0338 га., для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для обслуговування прохідної та стоянки автомобілів, розташована: АДРЕСА_3 , перейшли в особисту власність ОСОБА_3 .

В особисту приватну власність позивача ОСОБА_1 , відповідно Договору про поділ майна, грошових коштів подружжя, мали відійти грошові кошти в сумі 6 680 000 (шість мільйонів шістсот вісімдесят тисяч) гривень, що на дату укладення договору складало 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказані грошові кошти позивачу не було передано, у зв`язку з чим, 21 квітня 2023 року позивачем була направлена вимога відповідачці. /а.с. 11/.

Відповідачкою ОСОБА_2 було повідомлено позивача про небажання виконувати умови договору. /а.с. 13/.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Враховуючи те, що відповідачка не надала суду доказів належного виконання грошового зобов`язання за договором про поділ майна, грошових коштів подружжя, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат обгрунтованими.

За вимогами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Так, дійсно, відповідно до п. 1 Договору про поділ майна, грошових коштів подружжя від 18.02.2016 року за взаємною згодою цим договором, - «СТОРОНА 1» та «СТОРОНА 2» здійснили поділ майна, грошових коштів, набутих ними у спільну сумісну власність під час перебування в зареєстрованому шлюбі.

Згідно п. 2 цього Договору Сторони маючи намір врегулювати свої майнові відносини щодо зазначених нижче об`єктів права спільної сумісної власності подружжя за взаємною домовленістю дійшли згоди про поділ нерухомого майна та грошей, а саме:

2.1. Будівля прохідної, що розташована за адресою АДРЕСА_3 на земельній ділянці, площею 0,0338 га (кадастровий номер :03:003:0603), право власності на яку оформлено на ім`я ОСОБА_1 .

2.2. Земельна ділянка, площею 0,0338 га, кадастровий номер :03:003:0603, що розташована за адресою АДРЕСА_3 . цільове призначення: для будівництва та обслуговування прохідної та стоянки для автомобілів. Право власності на цю земельну ділянку оформлено на ім`я ОСОБА_1 .

2.3. Грошові кошти в сумі 6 680 000 гривень, що на день нотаріального посвідчення цього договору за офіційним курсом НБУ складає 250 000 доларів США (26,72 грн. за 1 долар США).

Згідно пункту 3 Договору експертна грошова оцінка будівлі прохідної, огорожі № 1-2, які зазначено в п. 2.1, п. 2 цього Договору становить 40095 грн.

Згідно пункту 4 Договору, за домовленістю Сторін, відповідно до цього договору, в особисту власність ОСОБА_1 переходить : - грошові кошти в сумі 6 680 000 грн., що на день нотаріального посвідчення цього договору за офіційним курсом НБУ складає 250 000 доларів США.

Згідно пункту 5 Договору за домовленістю Сторін, відповідно до цього договору, в особисту власність ОСОБА_2 переходить :

- будівля прохідної, загальною площею 6,70 кв. м., огорожа № 1-2, що розташована за адресою АДРЕСА_3 ;

-земельна ділянка, площею 0,0338 га, кадастровий номер :03:003:0603, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування прохідної та стоянки для автомобілів.

В пункті 8 Договору наведено наступне: «Ми, Сторони стверджуємо один одному та повідомляємо усім зацікавленим в тому особам, що:

-майно, грошові кошти, що поділяються за цим договором, є нашою спільною сумісною власністю;

-цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності зі справжньою нашою волею, на вигідних для нас умовах, договір укладається нами без застосування обману, чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення, умови договору, правові наслідки, бажаємо настання саме таких правових наслідків, що створюються даним договором, а також свідчимо, що договором визначені всі Істотні умови щодо поділу майна за цим договором, про шо свідчать особисті підписи кожного з нас на договорі;

-при укладанні цього договору ми усвідомлювали і усвідомлюємо значення своїх дій і можемо керувати ними, і не страждаємо на захворювання які б перешкоджали цьому, не обмежені у праві укладати правочин;

-розуміємо свої права та обов`язки за цим договором;

-ми, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , своїми підписами на цьому договорі підтверджуємо відсутність будь - яких претензій, зокрема, майнових, фінансових одне до одного, в тому числі і після розірвання шлюбу».

Згідно пункту 9 Договору Сторони стверджують, що не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору..

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказані грошові кошти, згідно пункту 4 Договору, позивачу не було передано, у зв`язку з чим, 21 квітня 2023 року позивачем була направлена вимога відповідачці. /а.с. 11/.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки

Разом з тим, посилання відповідачки ОСОБА_2 на те, що грошові кошти були передані позивачу ОСОБА_1 за договором про поділ майна, грошових коштів подружжя від 18.02.2016 року, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Пояснення свідка (їхньої доньки ОСОБА_4 ) суд не бере до уваги при ухваленні даного рішення, оскільки, на думку суду, вона є особою, яка прямо зацікавлена у вирішенні даної справи.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог сторона відповідача посилається на сплив строку позовної давності та просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності відмовивши у задоволенні позову.

Однак суд вважає, що позивачем при зверненні до суду із цим позовом строк позовної даності не був пропущений, з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На думку сторони відповідача, останнім днем для виконання відповідачкою свого обов`язку з передачі коштів позивачу було 18.02.2016 року і відповідно трирічний термін закінчився 18.02.2019 року.

З відповідним позовом позивач звернувся до суду 17.05.2023 року.

Поряд із цим, відповідно до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частини перша - друга статті 20 СК України).

Позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (стаття 72 СК України).

У даній справі, судом встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1976 року, який рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2021 року був розірваний. /а.с. 6-7/. Тому, на думку суду, перебіг позовної давності почався з листопада 2021 року, і тому позовна давність позивачем не пропущена. / Постанова КЦС ВС від 12.05.2022 в справі № 212/10842/19/.

За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума трьох відсотків річних починаючи з 18.02.2016 року (укладення договору) по 17.05.2023 року (звернення до суду з позовом), що належить до сплати відповідно до ст. 625 ЦК України становить:

На 2016 рік (з березня по грудень): 6 680 000,00 грн. х 3% /12* 10 - 167 000,00 грн.

За період 2017-2022 років: 6 680 000,00 грн. х 3% *6 = 1 202 400,00 грн.

На 2023 рік: 6 680 000,00 грн. х 3% /12*3 = 50 100,00 грн.

Нараховані 3% річних за весь період: 167 000,00 + 1 202 400,00 + 50 100,00 = 1 419 500, 00 грн.

Крім того, сума заборгованості по договору з врахуванням індексу інфляції, що належить до сплати відповідно до ст. 625 ЦК України становить:

На 2016 рік (з березня по грудень)

6680 000,00 грн. х ((101,0% х 103,5% х 100,1% х 99,8% х 99,9% х 99,7% х 101,8% х 102,8% х 101,8% х 100,9%) /100)) = 7 468 670,03 грн.

7468 670,03 грн. - 6 680 000,00 грн. = 788 670,30 грн.

За період 2017-2022 років

6 680 000,00 грн. х ((113,7% х 109,8 % х 104,1 % х 105,0 % х 110,0%) /100)) = 10 027 022,30 грн.

10 027 022,30 грн. - 6 680 000,00 грн. = 3 347 0223 грн.

На 2023 рік

6 680 000,00 грн. х ((100,8% х 100,7 % х 101,5%) / 100)) = 6 882 282,69 грн.

6 882 282,69 грн. - 6 680 000,00 грн. = 202 282,69 грн.

Нарахований індекс інфляції за весь період: 788 670,30 + 3 347 022,30 + 202 282,69 = 4 337 975,29 грн.

Статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а стаття 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах ВСУ від 12 квітня 2017 року у справі №3-1462гс16, ВП ВС від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), ВП ВС від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19).

З огляду на вказане, інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, нараховані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, питання про стягнення яких порушується позивачем, є компенсацією за невиконання умов договору, від виплати якої відповідач не звільнений, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних.

Таким чином, загальна сума заборгованості становить 12 437 475,30 (дванадцять мільйонів чотириста тридцять сім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 30 копійок, що складається з: основного боргу 6 680 000,00 грн.; індексу інфляції 4 337 975,29 грн.; 3% річних 1 419 500,00 грн.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

За правилами з ч. 1ст. 141 ЦПК України, при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 13956,80 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11-14, 15, 16,526, 598, 599, 625Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) борг за договором про поділ майна, грошових коштів подружжя від 18.02.2016 року в розмірі 12 437 475,30 (дванадцять мільйонів чотириста тридцять сім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 30 копійок, що складається з: основного боргу 6 680 000,00 грн.; індексу інфляції 4 337 975,29 грн.; 3% річних 1 419 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13956,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк