МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2024 р. Справа №370/1832/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Гребінською Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Макарівська селищна рада Київської області, Служба у справах дітей Макарівської селищної ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - відповідачі), третя особа: Макарівська селищна рада Київської області, Служба у справах дітей Макарівської селищної ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просила: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником 1/4 частки будинку АДРЕСА_2 . Після смерті її батька, ОСОБА_5 , виявила, що в вказаному будинку зареєстровані відповідачі, проте фактично в ньому ніколи не проживали.

Реєстрація відповідачів у вказаному будинку порушує її право на вільне володіння, користування та розпорядження належною їй частиною будинку, зокрема участі у витратах на оплату житлово-комунальних послуг не приймають, що створює перешкоди позивачу у отриманні субсидії. Відповідачі в добровільному порядку зніматись з реєстрації не бажають, тому виникла необхідність у визнанні осіб, такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням в судовому порядку.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 року дану справу передано на розгляд судді Мазки Н.Б.

Ухвалою судді Мазки Н.Б. від 01.03.2023року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.03.2023 року. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

31.03.2023 року від законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому вказала, що повністю заперечує викладені у позові обставини, вважає позов необґрунтованим та безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню та суперечить інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Вказала, що вона, ОСОБА_2 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 з 2001 року. Від шлюбу має двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Факт її не проживання з дітьми за місцем реєстрації є вимушеним, оскільки у зв`язку бойовими діями, які відбувались у 2022 році на території Макарівської селищної територіальної громади, внаслідок обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії житлове приміщення в якому вона зареєстрована з дітьми за адресою АДРЕСА_1 було пошкоджене та не придатне для проживання, що підтверджується довідкою про пошкодження житлового приміщення № 1314/03-12/1 від 27.09.2022. Тобто, факт не проживання з 2022 року за адресою АДРЕСА_1 вимушений і ніяк не є ні її вільним вбором, ні її дітей. Крім того, згідно до Довідки № 64 від 28 березня 2023 року виданої Макарівською селищною радою Бучанського району Київської області громадянці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона зареєстрована та дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми дітьми. Також, згідно Акта від 28 березня 2023 року складений депутатом Макарівської селищної ради Негодою О.О. в присутності сусідів зазначено, що ОСОБА_2 та її діти зареєстровані та проживати з грудня 2001 року до 24.02.2022 року і вели домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 , але у зв`язку з активними воєнними діями будинок було пошкоджено і він є непридатним до життя, тому вона з дітьми проживає за адресою АДРЕСА_3 . Наразі, вона, як мати неповнолітньої ОСОБА_4 , не має у власності іншого житла, вимушена шукати іншого притулку для себе і своїх дітей. Розмір її доходів не дозволяє придбати у власність майно, а тому з урахуванням свого не надто великого доходу вона разом з дітьми намагається винаймати житло у інших людей. При цьому, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вважає, що проживання дитини за місцем проживання матері не є підставою для втрати права користування житлом за місцем її реєстрації.

Підготовче засідання відкладено на 24.04.2023 року.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату № 215 від 07.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В.

18.04.2023 року від позивача надійшли заперечення на відзив.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Макарівської селищної ради та зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору, підготовче засідання відкладено на 29.05.2023 року.

12.07.2023 року від Служби у справах дітей Макарівської селищної ради надійшов лист на виконання ухвали від 24.04.2023 року.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року (протокольною) закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на той же день.

У судовому засіданні 31.08.2023 року допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_5 була знайома, сусіди. Бачила, що ОСОБА_12 разом з дітьми приходила до ОСОБА_5 , орієнтовно років десять тому, на початку 2012 року, вона проживала приблизно півроку. ОСОБА_5 скаржився, що ОСОБА_12 його ображає. Приблизно 10-12 років тому ОСОБА_5 вигнав ОСОБА_12 , точну дату не пам`ятає, остання забрала речі та дітей. Час від часу ОСОБА_12 поверталась, однак постійно не проживала. ОСОБА_5 розповідав, що знайшов для ОСОБА_12 будинок по АДРЕСА_3 , де вона проживає і на даний час, оплачував оренду будинку. ОСОБА_12 час від часу разом з дітьми приходила до будинку по АДРЕСА_1 , однак там постійно не проживала.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що бачив ОСОБА_12 до 2016 року. Після смерті ОСОБА_5 не бачив, щоб вона проживала. В період з 2017 по 2021 рік нічого з приводу проживання останньої пояснити не може. Починаючи з 2021 року не бачив, що хтось проживав в будинку по теперешній час. Бачив, що ОСОБА_12 приходила, однак не може стверджувати, що проживала.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знайомий із ОСОБА_5 . ОСОБА_12 деякий час проживала разом з ним, рік чи можливо два, який рік не пам`ятає, не бачив щоб проживала постійно В подальшому не проживала. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 виникали конфлікти, на що жалівся ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що була знайома з ОСОБА_5 , сусіди. ОСОБА_5 жалівся на ОСОБА_12 . ОСОБА_12 бачила, після смерті ОСОБА_5 , вона приходила до будинку, однак з 2017 року там не проживала, з яких причин не знає. Бачила, що ОСОБА_12 з будинку по 8-го Березня вивозила речі, орієнтовно п`ять років тому.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що з ОСОБА_5 був знайомий з дитинства, сусіди , проживає по АДРЕСА_4 . Приблизно 15 років тому з`явилася ОСОБА_12 . ОСОБА_5 казав, що вона попросила пожити в його будинку. Свідок вказав, що ОСОБА_12 за зазначеною адресою прожила приблизно півроку. ОСОБА_5 скаржився на ОСОБА_12 . ОСОБА_12 не проживає в будинку приблизно з 2003 року. В будинку не було умов для проживання, відсутня вода. ОСОБА_12 інколи приходила, зокрема, в день отримання ОСОБА_5 пенсії.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_12 знайома з 1997 року. Працювала з 2003 року в службі у справах дітей, у 2014 році обстежувала умови проживання дітей в будинку за адресою АДРЕСА_1 , привозили одяг, адресну допомогу, умови проживання в будинку були нормальні. Зазначає, що ОСОБА_12 проживала у вказаному будинку разом із дітьми. Вказує , що ОСОБА_12 проживала за вказаною адресою з 2003 року по 2014 рік. Чи проживала там ОСОБА_12 після 2014 року їй не відомо.

В подальшому в розгляді справи оголошено перерву до 09.10.2023 року.

У судовому засіданні 09.10.2023 року допитано свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що з ОСОБА_5 була знайома, сусіди. Бачила, що ОСОБА_12 з 2003 року до смерті ОСОБА_5 приходила. З 2003 по 2004 рік проживала. Після смерті ОСОБА_5 , приходила до будинку, однак не проживала. Чому ОСОБА_12 не проживала не знає, мабуть не дозволяли умови проживання.

Свідок ОСОБА_14 ( з урахуванням додаткових) пояснила, що вона дочка ОСОБА_12 . З 2003 року проживали в будинку по АДРЕСА_1 . Приблизно у 2015-2016 мати посварилася з ОСОБА_5 , тимчасово не проживали, потім повернулися. Проживали в будинку по 2016 рік. Після смерті ОСОБА_5 півроку не проживали та не приходили до будинку. Спочатку в будинку були всі умови для проживання, однак були вкрадені речі, вибиті шибки, відсутнє світло, тому в подальшому не проживали. Свідок вказала, що в довідці про склад сім`ї вказано, що ОСОБА_5 проживає сам, однак таку довідку отримали з метою отримання субсидії. Вказувала, що позивач не давала проживати в будинку, зрізала замки.

В подальшому в розгляді справи оголошено перерву до 15.11.2023 року.

У судовому засіданні 15.11.2023 року допитано свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що з ОСОБА_12 знайома, працювала вчителькою, приблизно у 90-х роках приходила на перевірку на АДРЕСА_5 , адресу точно назвати не може. В будинок не заходила. В 2004-2005 роках перевіряла вже по АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона з ОСОБА_5 спілкувалася з 1993 року, приходила до них, ОСОБА_5 проживав разом із ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_1 . До 2010 року і в 2010 році і надалі разом проживали, однак не пам`ятає до якого часу.

В подальшому в розгляді справи оголошено перерву до 20.11.2023 року, яке відкладено на 24.01.2024 року.

У судовому засіданні 24.01.2024 року позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 проти позовних заперечила, просила відмовити у їх задоволенні.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частки будинку АДРЕСА_2 , яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 (а.с. 11-13).

З копії довідки № 2007 від 18.10.2022 року Макарівської селищної ради встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 склад зареєстрованих осіб становить: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

З копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.11.2016 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_5 , 1939 р.н. (а.с. 28).

З копії Актів від 16.10.2022 року складеного сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 встановлено, що громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 фактично ніколи не проживали, домогосподарства не вели, в підтриманні будівель участі не приймали, з сусідами не спілкувались, останній раз їх могли бачити випадково на цій вулиці більше року тому (а.с. 16-17, 18).

З копії Акту від 18.10.2022 року складеного депутатом Макарівської селищної ради Новіцькою Т.В. встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично вся родина за даною адресою ніколи не проживала (а.с. 19).

З копії довідки № 3737 від 11.11.2016 року Макарівської селищної ради встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 проживав один (а.с. 29, 47).

Так, з копії Витягу з реєстру територіальної громади від 29.09.2022 року поданої відповідачкою ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 05.02.2016 року (а.с. 74).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 . При цьому в графі батько вказаний ОСОБА_17 (а.с. 76).

З Інформації з Державного реєстру речових прав від 31.03.2023 року слідує, що відсутні відомості про зареєстроване нерухоме майно за ОСОБА_2 (а.с. 77).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 29.03.2023 року за період з 3 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня (а.с. 78).

28.03.2023 року за № 611 Макарівською селищною радою видано довідку ОСОБА_2 , про те, що вона зареєстрована та дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів сусідів: ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) з грудня 2001 року до 24.02.2022 року (а.с. 80).

З Акту від 28.03.2023 року складеного депутатом Макарівської селищної ради Негодою О.О. в присутності сусідів встановлено, що ОСОБА_2 та її діти зареєстровані та проживати з грудня 2001 року до 24.02.2022 року і вели домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 , але у зв`язку з активними воєнними діями будинок було пошкоджено і він є непридатним до життя, тому вона з дітьми проживає за адресою АДРЕСА_3 з травня 2022 року і по даний час (а.с. 81).

Заперечуючи викладені у відзиві відповідачем обставини та спростовуючи їх, позивач у своїх запереченнях вказала, що відповідач перебувала з батьком позивача у громадянському шлюбі, дітей від якого у них не має, відповідач з дітьми ніколи не проживала з її батьком, твердження викладені в актах депутата Макарівської селищної ради є неправдивими. Про не проживання відповідача з дітьми у будинку за адресою: АДРЕСА_1 також свідчать відсутність використання газу (встановлено заглушку у 2017 році) та електроенергії з 2016 року після смерті ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується квитанціями, остання звірка за світло була 17.10.2016 року. Також, коли помер її батько, 05.12.2016 року вона була в будинку, хоронила його, то в ньому ніяких меблів та особистих речей будь-яких громадян, які б свідчили про проживання разом з батьком якихось громадян не було. На підтвердження вказаних обставин позивач подала рахунки за електроенергію та за спожитий газ (а.с. 85-91).

З листа Служби у справах дітей Макарівської селищної ради, який надійшов до суду 12.07.2023 року встановлено, що службою розглядалося питання щодо захисту житлових прав неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому просить захистити житлові права неповнолітньої дитини та зберегти право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 106-107).

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР.

При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.

Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих сторонами доказів, на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником частини будинку, де відповідачка разом з своїми дітьми зареєстрована, однак більше року у ньому не проживає, перешкод для проживання у будинку до його пошкодження не було, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна не несе, що тягне за собою надмірне нарахування плати за комунальні послуги, які несе позивач самостійно і позбавляє можливості позивача на отримання житлової субсидії, а також порушує право власності позивача на вказаний житловий будинок щодо вільно володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Окрім того, відповідачі не є членами сім`ї позивача, наймачами житла, та законних підстав для реєстрації у ньому та користування таким житлом не мають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.1), слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , в рівних частинах, тобто по 496,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Макарівська селищна рада Київської області, Служба у справах дітей Макарівської селищної ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2024 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_7 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_7 .

ОСОБА_4 : АДРЕСА_7 .

Макарівська селищна рада Київської області: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 30, .

Служба у справах дітей Макарівської селищної ради: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 30, .

Суддя Л.В. Білоцька