1Справа № 335/8168/22 2-с/335/9/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про скасування судового наказу
18 березня 2024 року м. Запоріжжя
15.03.2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Плецької Ю.В. звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій зазначає, що з судовим наказом він не згоден з тих підстав, що спір повинен розглядатися у господарському суді, оскільки договір укладено між ФОП ОСОБА_1 та концерном „Міські теплові мережі, тобто судовий наказ видано без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки між сторонами існує спір про право. Крім того, зазначає, що у заявника відсутні підстави для стягнення нарахованих сум по умовам не укладеного договору, а у боржника не виникає обов`язку сплачувати не існуючу заборгованість згідно договору №72216781 від 01.11.2021 року, отже у боржника не має жодного зобов`язання по умовам типового індивідуального договору від 01.11.2021 року, а також заявлена заборгованість безпідставно завищена, оскільки заявником не вірно було визначено категорію приміщення, тому вважає що судовий наказ підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, заявник просить скасувати судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, від 08.12.2022 року по справі №335/8168/22, а також стягнути з концерну „Міські теплові мережі на користь заявника судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Згідно з ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.
Згідно з ч.2 ст.171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1ст.170 ЦПК України, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Представник заявника отримала судовий наказ 07.03.2024 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими, що свідчить про наявний між сторонами спір щодо обґрунтованості вимог стягувача, враховуючи, що заява про скасування судового наказу за змістом та формою відповідає вимогам ч.3-5 ст.170 ЦПК України, у зв`язку з чим, підстав для її повернення не має, а тому суддя вважає за необхідне судовий наказ скасувати.
При цьому, стягувач не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України.
Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.
Щодо вимоги заявника про стягнення з концерну „Міські теплові мережі суми сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, то суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Положення ст. 164 ЦПК України не передбачають порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина 2 вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.
Крім того, норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.
Водночас, чинним процесуальним законодавством передбачено, що в разі скасування судового наказу стягувач має право звернутися до суду з відповідним позовом. У цьому випадку сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу слід відмовити, оскільки відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, передбачено лише на користь заявника, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника. Водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.
Керуючись ст.ст. 170, 171, ЦПК України, суддя,-
Заяву представника ОСОБА_1 в особі адвоката Плецької Юлії Вікторівни про скасування судового наказу від 08.12.2022 року по справі №335/8168/22 за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по оплаті за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.
В іншій частині заяви відмовити.
Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Воробйов