Справа №351/1960/23
Номер провадження №2/351/101/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М.,

за участі секретаря - Григоращук В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на встановлення юридичного факту.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який приходився чоловіком позивачки. Після його смерті залишилось спадкове майно частка у житловому будинку АДРЕСА_1 .

11.11.2022 р. позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що вона не надала правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Представник позивачки також зазначив, так як не можливо встановити до якої суспільної групи відноситься господарський двір в АДРЕСА_2 , а тому, виникла потреба у встановленні юридичного факту у суді, а саме, що господарський двір який знаходиться в АДРЕСА_2 , відносився до суспільної групи колгоспники. Як позивачка, так і її покійний чоловік працювали у колгоспі, що підтверджується записами у їхніх трудових книжках. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Адвокат Петричка О.Є., звертає увагу суду на те, що 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Представник позивачки зазначає, що ніхто крім неї не претендує на вказане господарство. У зв`язку із тим, що вона не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі, позивачка змушена звернутись із цим позовом до суду. А тому, на підставі наведеного адвокат Петричка О.Є. просить суд встановити юридичний факт, а саме, що господарський двір АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспники та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник, адвокат Петричка О.Є., в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, також в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що Заболотівська селищна рада при ухваленні рішення по даній справі покладається на розсуд суду.

Згідно ч.3ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого повторно, серія НОМЕР_1 , а/з №20, 09.11.1968 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились. Після укладення шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , а/з №467, дата видачі 04.06.2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67542908, дата видачі 30.11.2021 року відомо, що приватним нотаріусом Лахнюк О.М. заведена спадкова справа № 68750309.

Відповідно до довідки Заболотівської селищної ради № 10655/04-17/23 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки виданою Заболотівською селищною радою № 10632/04-17/23 від 31.07.2023 р. відомо, що у Заболотівській селищній раді не ведуться по господарські книги, тому не можливо встановити до якої суспільної групи відноситься господарський двір в АДРЕСА_2 .

Відповідно до трудової книжки № НОМЕР_3 , рік видачі 1961, дата заповнення 05.04.1969 р. ОСОБА_2 працював в колгоспі ім. Шевченка машиністом екскаватора.

Згідно трудової книжки НОМЕР_4 , дата заповнення 14.12.2003 р. ОСОБА_1 працювала в колгоспі ім. Шевченка у дитячому садку.

Із довідки №42 від 2004 року відомо, що ОСОБА_1 працювала у колгоспі з 01.04.1967 р. по 31.12.1992 р.

Відповідно до висновку про оцінку житлового будинку, договір №01151В від 10.08.2023 р. житловий будинок загальною площею 85,8 кв.м., який розташований АДРЕСА_2 , ринкова вартість (згідно технічного паспорта загальною площею 85,8 кв.м. житловою площею 43,2 кв.м.); господарські будівлі та споруди становить 249532 (двісті сорок дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні.

Згідно Технічного паспорта житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 ..

З довідки від 11.11.2022 р. №285/02-14, виданої приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-франківської області слідує, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якого було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , заведене спадкова справа за №210/2021 на підставі заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 . Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Постановою приватного Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 11.11.2022р. №286/02-14, відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У суду немає сумніву в тому,що господарський двір АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспники так як це підтверджується зібраними доказами по справі, а саме ксерокопіями трудових книжок заявниці та її померлого чоловіка ОСОБА_2 та довідкою № 42 від 2004 року про те, що ОСОБА_1 перебувала членом колгоспу ім. Шевченка, Снятинського району Івано-Франківської області.

Вищезазначене встановлення факту має юридичне значення для ОСОБА_1 так як дозволить їй використати право розпорядження майном.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документа спадкодавцяне є підставою відмови у захисті права позивачки, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 328,392,1268,1269 ЦК України та 12,81,89,263,265,268,293-294,315,319,354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встанови юридичний факт, а саме, що господарський двір АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспники.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Василь СОБКО