19.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/3085/24
Провадження № 2-з/205/251/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

19 березня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ознайомившись із клопотанням представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 надав до суду вищевказану позовну заяву, разом із заявою про забезпечення позову.

Суддею через систему «Електронний суд» отримано відповідь № 497974 від 19 березня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру де відсутня інформація щодо реєстрації відповідача.

19 березня 2024 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України надісланий запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Разом із позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив з метою забезпечення вищезазначеної позовної заяви накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить відповідачу, а також заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, та на реєстрацію виникнення, переходу чи припинення речових прав на вищевказане нерухоме майно, до набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що предметом спору у зазначеній цивільній справі є стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 244 360 доларів США. Приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити не можливим виконання рішення суду, та зважаючи на те, що зазначена квартира на праві власності належить відповідачу просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Учасники справи у судове засідання на час розгляду заяви про забезпечення позову у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України не викликалися.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суддя встановив, що між сторонами існує спір щодо повернення відповідачем боргу у розмірі 244 360 доларів США, а відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру про право власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17 березня 2024 року нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, оскільки забезпечення позову у виді накладення арешту є занадто суворим і у разі його вжиття буде порушувати права теперішнього власника нерухомого майна, заборони відчуження спірного нерухомого майна буде цілком достатньо для запобігання наступного відчуження спірного майна та є співмірним заходом забезпечення з огляду на зміст заявлених вимог, у зв`язку із чим заява представника заявника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а також на реєстрацію виникнення, переходу чи припинення речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 66760188 від 13 березня 2023 року, номер відомостей про речове право: 49543499, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

Застосувати вказаний захід забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Надіслати копію цієї ухвали сторонам у справі.

Суддя: Т.П. Терещенко .