Справа № 308/4804/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Закарпатської обласної прокуратури та ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Дергачовою Н.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Позовні вимоги мотивував тим, що 20.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000356 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2018 задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області Кавка Ю.І. та обрано відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання - будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22.00 год. по 07.00 год.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2018 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області Кавка Ю.І. та відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 , від посади заступника начальника відділення №280/06 АБ «Укргазбанк» на час досудового розслідування на строк два місяці, тобто до 22 грудня 2018 року.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2019 року, який залишено без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначає, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР і до набрання чинності вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019 за ініціативою прокуратури Закарпатської області відносно ОСОБА_1 було вчинено ряд процесуальних дій та прийнято процесуальні рішення, за яких протягом більш як 3,5 роки ОСОБА_1 незаконно пробували притягти до кримінальної відповідальності за безпідставним, «сфабрикованим» обвинуваченням без жодного доказу.

Зазначеним, як вважає позивач, заподіяло йому значної моральної шкоди.

Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 завдало йому значної шкоди, що виявилось у порушенні нормальних життєвих зв`язків, втрати стабільної роботи, де ОСОБА_1 успішно робив кар`єру, неможливості вже протягом тривалого періоду часу працевлаштуватися по спеціальності та значного порушення стану здоров`я, що призвело до тривалого лікування та неможливості повного відновлення стану здоров`я.

Під слідством та судом, він, ОСОБА_1 , перебував 3,5 роки за цей час, з моменту затримання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і до моменту винесення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2022, якою були підтверджені висновки вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019 щодо його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, в нього значно погіршився стан здоров`я (що потягло за собою складне і тривале лікування); були втрачені звичні життєві зв`язки (враховуючи факт порушення проти нього кримінального провадження, обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину в нього погіршились відносини із знайомими, друзями, родичами, колегами по роботі, багато осіб взагалі припинили із ним спілкування); інформація щодо пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину поширилась серед широкого кола осіб, що завдало непоправної шкоди його діловій та особистісній репутації; внаслідок порушеного проти нього кримінального провадження він втратив роботу, на якій робив кар`єру, отримував систематичні підвищення у посадах; після відкритого проти нього кримінального провадження він не може вже протягом тривалого періоду часу працевлаштуватися відповідно до обраної ним професії та отриманої освіти, задля чого в свій час ним було прикладено значні зусилля і яку він обирав відповідно до свого покликання.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути із Державного бюджету України на його користь 2 500 000, 00 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , 1 098 800,00 грн грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Закарпатська обласна прокуратура просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог щодо розміру відшкодування моральної шкоди, що в чотири рази перевищує мінімальний розмір заробітної плати, що встановлений законом, а кожен день перебування під слідством і судом. При цьому позивач не надав доказів щодо характеру і обсягу страждань, які він зазнав, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у житті і у суспільних стосунках, час та зусилля необхідних для відновлення попереднього стану і самої можливості такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Однак, у даній справі суд безпідставно та необґрунтовано застосував чотирикратність мінімальному розміру моральної шкоди.

Крім того, позивачем не доведено яких саме обмежень він зазнав під час розслідування кримінальної справи щодо негативних змін у життєвих стосунках та не доведено, що він захворів внаслідок кримінального переслідування.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позові та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що зменшивши розмір заявленого ним відшкодування, суд першої інстанції не врахував в повній мірі тяжкість втрат, вимушених змін у його житті, зниження його престижу, репутації, не враховано що його кар`єрі завдало непоправимої шкоди, він не може влаштуватися на роботу за фахом. При цьому завдано шкоду його здоров`ю. Тому вважає, що слід стягнути з Державного бюджету України на його користь 2 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Закарпатська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами про завдання йому моральної шкоди, а тому у суду не було підстав для задоволення позову.

Державна казначейська служба України подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу Закарпатської прокуратури задовольнити та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову. Вказує, що позивачем невірно зазначено відповідача Державну казначейську службу України, оскільки належним позивачем у таких спорах є держава Україна в особі органа заподіювача шкоди.

Звертає увагу суду на те, що судом вказано, що позивач перебував під слідством і судом 41 місяць, однак з дати 22.10.2018 до 16.02.2022 пройшло 39 місяців 25 днів, а відтак суд першої інстанції допустив неправильний розрахунок, що в подальшому призвело до неправильного обрахування суми моральної шкоди.

Позивач аргументуючи розмір заявленої моральної шкоди посилається на факт погіршення стану здоров`я. На підтвердження цього факту надав докази, а саме листки непрацездатності та електронне направлення на планову консультацію лікаря. Разом із тим позивач не надав лікарю та суду згоди на відкриття своїх медичних діагнозів, що в результаті стає фактом неможливості співвіднесення тої чи іншої хвороби з кримінальним переслідуванням.

Звергає увагу суду, що вищевказані докази жодним чином не можуть підтвердити, що позивач втратив роботу внаслідок кримінального переслідування, так як такі підтверджують лише факт наявності у позивача певної спеціальності та факт перебування у трудових відносинах. Окрім цього, повідомляє що у провадженні Закарпатського апеляційного суду знаходиться справа № 308/14313/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АТ «Укргазбанк» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відсутність доказів того, що через кримінальне переслідування позивач хворів, втратив роботу і зазнав значної шкоди для своєї ділової репутації - незрозумілим є застосування судом чотири кратного розміру відшкодування від гарантованого законодавцем мінімуму.

Фактори, які повинні бути враховані для визначення розміру відшкодування, самі по собі є оціночними і суб`єктивними, оскільки неможливо виміряти в грошових одиницях глибину «фізичних чи моральних страждань», «ступінь вини особи» і т.п.

На даний час відсутні нормативно сформульовані критерії та загальний метод оцінки розміру компенсації моральної шкоди. У зв`язку з відсутністю чітко сформульованих критеріїв визначення розміру завданої моральної шкоди, законодавцем у певних випадках встановлено нижню межу такого розміру.

Так, відповідно до ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таку позицію відображено у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень ст. 263 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційну скаргу Закарпатської прокуратури слід задовольнити частково, тоді як апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що мінімальний гарантований законом розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом не відповідає обставинам справи, та вимогам розумності і справедливості з огляду на тривалість перебування позивача під слідством і судом, характер і обсяг психічних страждань позивача, тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого безпідставно інкримінувалося йому, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, шкоду, завдану стороною обвинувачення діловій репутації позивача протиправним обнародування його ім`я, що призвело до поширення в засобах масової інформації, яка дискредитувала його, для відновлення репутації та нормальних життєвих зв`язків позивачеві необхідно докласти значних зусиль.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019 року у справі № 308/1912/19 ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У ході розгляду кримінального провадження та на підставі досліджених доказів не встановлено таких, які б підтверджували, що ОСОБА_1 , заступник начальника відділення № 280/06 АБ «Укргазбанк», при виконанні обов`язків директора відділення № 280/06 АБ «Укргазбанк», будучи службовою особою, яка обіймає відповідальне становище, використовував надане йому службове становище для одержання неправомірної вигоди, як в той же час і не доведено, що ОСОБА_1 одержав таку неправомірну вигоду.

За ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2022 у справі № 308/1912/19 апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області Кавки Ю.І. було залишено без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019 щодо ОСОБА_1 - без змін.

За постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 308/1912/19 (провадження № 51-1466км22) касаційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

На доведення факту погіршення стану здоров`я позивачем суду надано наступні докази: листок непрацездатності серії АДМ № 704071 за період з 07.08.2018 року по 09.08.2018 року; листок непрацездатності серії АДМ № 621285 за період з 26.10.2018 року по 07.11.2018 року із позначкою продовжує хворіти; листок непрацездатності серії АДМ № 760255 за період з 08.11.2018 року по 19.11.2018 року із позначкою продовжує хворіти; довідка від 03.12.2018 року № 16/8 про перебування на амбулаторному лікуванні з 03.12.2018 року; консультативний висновок спеціаліста від 13.04.2022 року; електронне направлення від 13.04.2022 року № 6149-8622-8531-0579 на планову консультацію лікаря невролога.

Судом першої інстанції було безпосередньо досліджено відео затримання ОСОБА_1 .

Проаналізувавши ці докази суд дійшов висновку, що доведеним є лише той факт, що позивач ОСОБА_1 дійсно хворів у період з 26.10.2018 року по 03.12.2018 року, тобто більше місяця після повідомлення йому про підозру у вчинені кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні, і така хвороба прямо чи опосередковано пов`язана із кримінальним переслідуванням.

Проте, не доведеним є той факт, що така хвороба виникла внаслідок кримінального переслідування у цьому кримінальному провадженні, оскільки з наданих суду доказів також вбачається, що ОСОБА_1 хворів і до 22.10.2018 року (дня повідомлення про підозру), проходить планові обстеження у лікаря невролога, що свідчить про той факт, що певне захворювання існувало у нього до початку кримінального переслідування, не виникло внаслідок такого переслідування, і не зрозуміло чи продовжує існувати на цей час, та чи погіршувався його стан саме внаслідок кримінального переслідування.

Суду також надані позивачем у якості доказів: копія диплому бакалавра НОМЕР_3 від 30.06.2010 року, копія диплому магістра НОМЕР_4 від 31.01.2012 року за спеціальністю: «Облік і аудит»; копія трудової книжки НОМЕР_5 ; рекомендаційний лист від 05.06.2018 року № 153/42759/2018.

Цими доказами підтверджується, що позивач внаслідок кримінального переслідування втратив роботу, на якій робив кар`єру, отримував систематичні підвищення у посадах; що свідчить про необхідність докласти додаткові зусилля задля організації свого життя та певні моральні страждання з цього приводу. При цьому задля вирішення цієї справи не має правового значення факт добровільного або примусового звільнення з роботи.

Інформація щодо пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину поширилась серед широкого кола осіб, що завдало непоправної шкоди його діловій та особистісній репутації та зумовило наявність моральних страждань, що підтверджується наданими суду роздруківками з Інтернет видань.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України.

Відповідно до частини шостої статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених у статті 1 цього Закону випадках.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен врахувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Таким чином, зі змісту статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вбачається, що обов`язок відшкодування в повному обсязі шкоди, завданої фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт покладений на державу.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір мінімальної заробітної плати встановлено у 6 700,00 грн.

Під слідством та судом ОСОБА_1 перебував з 22.10.2018 до 16.02.2022, тобто 39 місяців 25 днів.

Як зазначено в частині 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Однак, суд першої інстанції невірно розрахував період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, зазначивши 41 місяць, у зв`язку з чим визначив мінімальний гарантований розмір відшкодування мінімальний розмір відшкодування 274 700,00 грн.

Оскільки, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом цілих 39 місяців, які х на 6 700,00 грн., то виходить сума 261 300,00 грн. (мінімальний розмір відшкодування), яку слід збільшити в 4 рази за кратністю з врахуванням обставин встановлених у справі. А звідси, колегія суддів вважає, що у даному випадку розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивачу слід зменшити до суми 1 045 200,00 гривень.

З цих підстав підлягають частковому задоволенню доводи апеляційної скарги Закарпатської обласної прокуратури щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

У той же час, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди у визначеному ОСОБА_1 розмірі, що зазначений в позовній заяві, оскільки такий розмір є вочевидь завищеним та таким, що не узгоджується з вимогами розумності, виваженості і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди 1 045 200,00 грн. враховує всі обставини справи та доведені моральні страждання позивача.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, пунктів 1, 3, 4 частини 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Закарпатської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2023 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши такий розмір моральної шкоди до суми 1 045 200,00 гривень.

У решті розміру вимог, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: