Справа № 136/2267/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Липовець

Суддя Липовецького районного суд Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши заяву відповідача - ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шпортун С.В. у цивільній справі №136/2267/23,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2024 ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) направила до суду заяву про відвід головуючого судді у цивільній справі №136/2267/23, мотивуючи тим, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями позовна заява №136/2267/23 ОСОБА_2 (далі позивач) до неї, ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд, була передана на розгляд судді Шпортун С.В.

З відкритих офіційних порталів НАЗК їй, ОСОБА_1 , стало відомо, що чоловік судді ОСОБА_3 - ОСОБА_4 працевлаштований у ФГ «Україна», де,

за наявною у неї інформацією також працює позивач у справі - ОСОБА_2 , між якими існують дружні стосунки, тому на думку відповідача дані обставини можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість судді при розгляду справи, що є підставою для відводу такого судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали цивільної справи, в рамках якої вона подана, встановив, що відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.11.2023 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд була передана на розгляд судді Шпортун С.В.

18.01.2024 ухвалою суду було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, а у справі призначено підготовче судове засідання на 05.03.2024.

28.02.2024 відповідач подала до суду заяву про відвід головуючому у справі судді Шпортун С.В.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N 1402-VIII від 02.06.2016, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ст.2 ЦПК України (далі - ЦПК).

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 36 ЦПК України законодавцем визначено конкретні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України, а саме повторної його участі в розгляді справи.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ст.39 ЦПК).

Суд зауважує, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" (безсторонність) судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, необхідно зауважити, що стаття 15 Кодексу суддівської етики затвердженого на ХІ з`їзді суддів України 22.03.2013 року зазначає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід (відвід). Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Зі змісту вказаних норм слід дійти висновку, що для відведення (само відведення) судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді, обставини, повинні бути доведеними, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу).

Отож на суддю також покладено відповідальний обов`язок не усуватися від справи в спірній ситуації, здійснювати належну перевірку фактів, відтак його відвід (самовідвід) повинен супроводжуватися виключно достовірними доказами. Особиста безсторонність суду презюмується державою, поки не надано доказів протилежного. Такий підхід свідчать про те, що судове рішення у справі, яке ухвалюватиметься суддею, не буде надалі скомпрометовано, а зазначені вимоги покликані забезпечити впевненість сторін у тому, що їхню справу вирішує неупереджений та об`єктивний суддя, який не самоусунувся від вирішення справи.

Недотримання вказаних вимог може свідчити про недосконалість інституту відводу судді в процесуальному праві України.

Перевіривши наведені відповідачем у заяві про відвід головуючої у справі судді Шпортун С.В. доводи та докази, які є загальнодоступними, зокрема перебування позивача та чоловіка судді у трудових відносинах із одним роботодавцем, за відсутності інших належних та допустимих доказів, які свідчать про упередженість судді, не можуть бути достатньою правовою підставою для самоусунення судді від участі у розгляді справи.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, заява про відвід надійшла до суду за чотири робочі дні, отож згідно з ч. 4 ст. 40 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність передачі для вирішення питання про відвід судді, іншому судді, який не входить до складу суду, в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 36 - 37, ст. 39-41, ст. 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шпортун С.В. у цивільній справі №136/2267/23, - визнати необґрунтованою.

Передати матеріали справи №136/2267/23 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді Шпортун С.В. у порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана ШПОРТУН