УХВАЛА

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 461/6178/22

провадження № 61-2120ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 - адвоката Снігур Галини Михайлівни, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано

в установленому законом порядку у вказаній справі, особа, яка звернулася із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 120 000,00 дол. США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І. М., звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 , що належить боржнику ( ОСОБА_3 ) на праві власності, проте не зареєстровано у встановленому законом порядку, з метою виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року у справі №461/6178/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області

Білецького І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Звернуто стягнення на незареєстроване в законному порядку майно з метою виконання виконавчого листа № 461/6178/22, виданого 17 квітня 2023 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 120 000,00 дол. США, а саме на 1/2 частину нерухомого майна загальною площею 1 298,90 кв. м., під літерою Б-2, за адресою АДРЕСА_1 , яке передано

у приватну власність фізичної особи ОСОБА_3 та право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку, надавши дозвіл на її реалізацію.

Не погоджуючись із рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року та ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 липня

2023 року, представники особи яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 - адвокати Снігур Г. М., Добушовський Орест Васильович оскаржили вказані судові рішення в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Оприск Лілії Євгенівни, про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами представників ОСОБА_1 - адвокатів Снігур Г. М. та Добушовського О. В. на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 362 ЦПК України відмовлено.

Апеляційні скарги представників ОСОБА_1 - адвокатів Снігур Г. М. та Добушовського О. В., залишено без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року залишено без змін (апеляційне провадження № 22-ц/811/2007/23).

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Оприск Лілії Євгенівни, про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами представників ОСОБА_1 - адвокатів Снігур Г. М. та Добушовського О. В. на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 362 ЦПК України відмовлено.

Апеляційні скарги представників ОСОБА_1 - адвокатів Снігур Г. М. та Добушовського О. В., залишено без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року залишено без змін (апеляційне провадження № 22-ц/811/2008/23).

У лютому 2024 року представник особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 - адвокат Снігур Г. М., шляхом формування документа у системі «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, у змісті якої просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Снігур Г. М., у частині оскарження ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду за результатами перегляду зазначеної ухвали не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки у змісті касаційної скарги заявник не зазначає підстави касаційного оскарження вказаних судових рішень, зокрема не зазначає, які саме норми процесуального чи матеріального права судами застосовано неправильно.

2. Також подана касаційна скарга також не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на те, що зміст касаційної скарги в повній мірі не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржується як рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року за результатами розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості, так і ухвала Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року, за результатами розгляду подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а також постанова Львівського апеляційного суд від 30 січня 2024 року.

Згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Львівським апеляційним судом ухвалено дві постанови від 30 січня 2024 року (апеляційні провадження: №22-ц/811/2007/23, 22-ц/811/2008/23). У касаційній скарзі заявник просить Верховний Суд переглянути лише одну постанову Львівського апеляційного суд від 30 січня 2024 року.

Відповідно, заявникові необхідно уточнити касаційну скаргу із посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, уточнити прохальну частину касаційної скарги

в частині чіткого зазначення оскаржуваних судових рішень та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» заявникові також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 - адвоката Снігур Галини Михайлівни, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник