Справа № 589/4911/23
Провадження № 2/589/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О.В.,

за участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шосткинської міської ради Сумської області, третя особа: ОСОБА_3

-про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 , якій за життя належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 заповіт не складала, спадкоємцем за законом є її син позивач по справі та донька ОСОБА_5 , яка спадщину після смерті матері не прийняла , на відміну позивача, який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Як до смерті матері, так і після, позивач користувався всім будинком та майном у ньому, доглядав за ним, ремонтував та обробляв город. Однак, оформити спадщину позивач немає можливості, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований належним чином в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Тому ОСОБА_2 був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Представник Шосткинської міської ради в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Заслухавши представника відповідача, покази свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Доказами, згідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , невістка позивача, показала, що у 2009 році познайомилась з позивачем та його сином, за якого невдовзі вийшла заміж. Після смерті бабусі чоловіка, свекор жив в будинку АДРЕСА_1 сам, вони йому допомагали обробляти город, ремонтувати будинок. Вказаний будинок належав за життя матері позивача.

Свідок ОСОБА_7 , син позивача, показав, що дитиною постійно бував у бабусі, яка мешкала по АДРЕСА_1 ; йому було років дванадцять, коли вона померла. Після смерті бабусі він разом з батьком постійно мешкали у вказаному будинку, обробляли город, доглядали за будинком. Ще до смерті бабусі батько мешкав разом з нею, оскільки бабуся хворіла на туберкульоз, тому потребувала сторонньої допомоги. Донька бабусі була присутньою лише на її похоронах, до будинку ніякого інтересу не проявляла.

Свідок ОСОБА_8 , показав, що в дитинстві часто бував у свого батька, який мешкав по АДРЕСА_2 , дружив з сином позивача ОСОБА_9 , який жив по сусідству з бабусею ОСОБА_10 та батьком. ОСОБА_11 померла років двадцять тому. ОСОБА_9 та його батько жили разом з бабусею, оскільки вона була вже дуже старенька і хворіла, і після її смерті продовжили жити у вказаному будинку. Обробляли город, ремонтували будинок, перекривали дах. До початку війни позивач постійно мешкав в цьому будинку.

Свідок ОСОБА_12 , сусідка позивача, показала, що з 1990 року постійно мешкає по АДРЕСА_2 , добре знала матір позивача - тітку Ліду, яка мешкала в буд. АДРЕСА_1 . Позивач разом зі своїм сином жив разом з матір`ю, яка перед смертю дуже хворіла і була слабка, тому потребувала стороннього догляду. Похоронами ОСОБА_13 повністю займався ОСОБА_14 , після її смерті продовжував жити у будинку, обробляв город. Сестру позивача свідок ніколи не бачила, зараз в будинку живе син ОСОБА_15 .

З досліджених письмових доказів встановлено наступне:

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . (а.с.13)

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, вбачається, що ОСОБА_17 зареєструвала шлюб із ОСОБА_18 , про що складений актовий запис №393 від 01 серпня 1980 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_17 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_19 ». (а.с.10)

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 червня 1998 року та довідки КП «Шосткинське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» за № 829 від 15.06.2023 року, власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . (а.с.11,12)

Згідно довідки, виданої в.о. начальника управління комунальної власності ШМР за № 245 від 03.08.2023 року, земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 під житловим будинком в приватну власність не надавалась. (а.с.28)

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області. (а.с.14)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований належним чином в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с.29)

Згідно довідки, виданої начальником Управління «Центру надання адміністративних послуг у місті Шостка» від 09.06.2023 року за № 974, ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було. (а.с.34)

Згідно листа в.о. завідувача Першої шосткинської державної нотаріальної контори Сумської області № 396/01-16 від 22.11.2023 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. (а.с.50,51)

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.

Згідно з роз`ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи, що спадщина після ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини) визначала факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном і не зводиться виключно до проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Тобто під фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном розуміються дії спадкоємців, які за своїм характером свідчать про розпорядження і користування спадковим майном, підтримання його в належному стані, тощо.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 , спадкоємець першої черги за законом після померлої матері ОСОБА_4 , прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено показами свідків під присягою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Дане положення закріплено також і у статті 321 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Засадами чинного ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця та його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку відсутня, суд на підставі до ст.16 ЦК України, вважає що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 12, 81, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А1», загальною площею 31,9 кв.м та житловою площею 24,2 кв.м з прибудовою «а2», огорожею «№1».

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук