Справа № 161/152/24
Провадження № 2-п/161/37/24
У Х В А Л А

20 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

заявника - відповідачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 року в цивільній справі № 161/152/24 з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент) було стягнуто надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3697,03 грн., а також судовий збір в розмірі 2684 грн. (а.с. 27-28).

29.02.2024 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, на обґрунтування вказавши, що оскаржуване рішення нею було отримано 16.02.2024 року. В ході здійснення судового провадження у цивільній справі № 161/152/24 її було повідомлено про судове засідання двома повідомленнями, які містили різні дати проведення судових засідань, в одному з яких - 02.04.2024 року. У дане судове засідання вона мала намір з`явитися. Крім того, судом не було дотримано порядку проведення заочного розгляду справи. У свою чергу, заявлені позовні вимоги Департаменту про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги є необгрунтованими. Поряд з цим, стягнення з неї на підставі судового рішення коштів негативно відобразиться на її матеріальному становищі, оскільки вона самостійно виховує двох неповнолітніх дітей та у неї відсутні будь-які офіційні заробітки. За наведених підстав, просить заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 року по справі № 161/152/24 скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 32-36).

Заявниця (відповідачка) в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримала із викладених у ній підстав та просила її задовольнити. Суду пояснила, що свої правом щодо подання відповіді на відзив вона не скористалася через свою юридичну необізнаність.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала з приводу заявлених вимог та пояснила суду, що неявка відповідачки відбулося без поважних причин. Крім того, остання не надала будь-яких доказів, які б мали значення для правильного вирішення спору. З огляду на дані обставини, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що судове засідання в цивільній справі № 161/152/24 за позовом Департаменту до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, за наслідками якого було постановлено оскаржуване судове рішення, було проведено Луцьким міськрайонним судом Волинської області 02.02.2024 року о 09:30.

Так, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі № 161/152/24 за позовом Департаменту до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом сторін. У даній ухвалі відповідачці роз`яснено право щодо подання відзиву на позовну заяву (а.с. 20).

Вищевказана ухвала суду, а також позовна заява з додатками були надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідачки та фактично вручені їй 11.01.2024 року, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22-23).

Однак, у судове засідання, призначене на 02.02.2024 року о 09:30, ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не подала.

Відтак, неявка відповідачки у зазначене вище судове засідання в межах розгляду цивільної справи № 161/152/24 відбулася без поважних на те причин.

Згідно ч. 4 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тобто, відповідачка маючи достатньо процесуального часу для подачі відзиву на позовну заяву чи письмових пояснень по суті позову, а також будучи забезпеченою можливістю щодо подання письмових заяв чи клопотань, такими процесуальними правами не скористалася, а відтак розпорядилися ними на власний розсуд.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначено в цивільній справі № 161/152/24 на 02.02.2024 року о 09:30.

Суд також оцінює критично доводи відповідачки (заявниці) щодо отримання двох повідомлень із зазначенням у них двох різних дат проведення судового засідання з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як уже зазначалося, про розгляд цивільної справи № 161/152/24 в Луцькому міськрайонному суді Волинської області Мельниченко Н.Л. була повідомленою засобами поштового зв`язку 11.01.2024 року, коли отримала супровідний лист, ухвалу суду про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками.

У вищевказаних документах дата та час проведення судового засідання зазначена 02.02.2024 року о 09:30.

Натомість, внаслідок отримання електронної судової повістки, у якій дату та час проведення судового засідання є відмінною, ані ж та, яка вказана в ухвалі про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 не вжила жодних заходів з метою з`ясування дати та часу розгляду справи.

Інші доводи з приводу порядку проведення заочного розгляду справи є власним розумінням відповідачкою (заявницею) вимог чинного цивільного процесуального законодавства та такі не заслуговують на увагу.

У свою чергу, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 року в цивільній справі № 161/152/24, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, не містить посилання на жоден доказ, який має істотне значення для справи та свідчить про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Скрутне матеріальне становище сторони (у даному випадку заявниці ) в жодній мірі не може свідчити про повну або часткову безпідставність заявлених позовних вимог, проте може стати підставою для розстрочки чи відстрочки виконання судового рішення.

Вищевказане виключає умови, наявність яких імперативно визначена главою 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» та, в свою чергу, дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 року в цивільній справі № 161/152/24 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 20 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська