Справа № 177/2501/23
Провадження № 2/177/169/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судового засідання Кантилович К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/2501/23 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, до ОСОБА_2 про стягнення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд

встановив:

В грудні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, даний шлюб розірвано. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа Криворізького районного суду Дніпропетровської області №2-477 від 29.06.2006 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліментні зобов`язання ОСОБА_2 не виконувалися взагалі, внаслідок чого починаючи з дня присудження аліментів по 23.02.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 59 076, 44 грн. У зв`язку з чим, позивач просить, на підставі ст. 196 СК України, стягнути із ОСОБА_2 на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у період з 01.10.2015 року по 01.03.2021 рік, в загальному розмірі 1 619 148, 13 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача не заперечує проти часткового задоволення позову, а саме не заперечує проти стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 59 076, 44 грн. Так, представник відповідача зазначив, що у відповідності до ст.196 СК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 може бути стягнути пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 59 076, 44 грн., що не перевищує 100% заборгованості. Крім того, 04.01.2024 року відповідач сплатив на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 59 050, 04 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, заявою від 22.01.2024 року представник позивача просили справу розглядати у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гайдаш Є.В. в судове засідання не з`явилися, заявою від 06.02.2024 року представник відповідача просив справу розглянути за їх відсутності, заперечували проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.12).

З виконавчого листа №2-477/2006 виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 29.06.2006 року вбачається, що з ОСОБА_2 стягнуто щомісячно, аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття на користь матері ОСОБА_4 , починаючи з 05.06.2006 року (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області від 27.11.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №71 від 11.07.2007 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.11.2023 року за №110348 виданої Криворізьким відділом державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно виконавчого листа № 2-477 від 29.06.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, щомісячно до повноліття дитини, згідно заяви стягувачки аліменти не отримує з 01.05.2012 року, заборгованість за період з травня 2012 року по лютий 2019 року (включно) становить 59 076, 44 грн (а.с.15-16).

Позивач надала суду розрахунок пені за період з травня 2012 року по 24.11.2023 року у сумі 1 619 148, 13 грн.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Саме таку правову позицію 25.04.2018 року висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

При обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід враховувати викладену Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 у справі №711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Згідно із ч. 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.07.2020 у справі № 362/4462/16-ц (провадження №61-10968св19).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Отже, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку, вони належать дитині, а тому їх сплата повинна здійснюватися своєчасно та у встановленому розмірі.

Клопотань про зменшення розміру неустойки, в порядку ч. 2 ст. 196 СК України, від відповідача не надходило.

Розмір заборгованості по аліментах, зазначений у поданому позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сторонами не спростований, будь-яких доказів, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості по аліментам, матеріали справи не містять.

Також, суд враховує, що заборгованість по аліментам сплачена відповідачем після звернення позивача 06.12.2023 року до суду з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підтверджується квитанцією від 04.01.2024 року в розмірі 59 000, 04 грн. Проте, доказів, що заборгованість по аліментам погашена в повному обсязі відповідачем не надано.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із вищезазначеного розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2012 року по 24.11.2023 року складає 1 619 148, 13 грн.

Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком суми пені.

Разом із тим, враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України, за якими одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.11.2023 року заступника начальника відділу Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2012 року, тобто з дня прострочення сплати аліментів, по 06.02.2024 року, до винесення судом рішення, в порядку ч.1 ст.196 СК України, у розмірі 59 076, 44 грн., оскільки заявлена позивачем сума перевищує 100% заборгованості, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Отже, визначений розмір неустойки є достатнім для сприяння належному виконанню відповідачем своїх зобов`язань, стимулювання його до належної поведінки і є достатньою майновою відповідальністю за невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2012 року по 06.02.2024 року у розмірі 59 076, 44 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімдесят шість грн. сорок чотири коп.) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В.Лященко