Справа № 209/3710/23
Провадження № 2/209/110/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

позивача за первісним позовом- ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом- адвоката Ярош І.В.

представника позивача за зустрічним позовом- адвоката Юрочкіна Ю.В.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог за зустрічним позовом - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа- Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про встановлення права користування чужим нерухомим майном (житлового сервітуту) та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення користування житловим приміщенням та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_1 про встановлення права користування чужим нерухомим майном (житлового сервітуту). Просить суд встановити житловий сервітут, надавши право користування житловою кімнатою, площею 11,5 м кв., в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із її законним представником - матір`ю - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до набуття малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначають, що з 02 червня 2012 року вона з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживали однією сім`єю з весни 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , яка є власністю відповідача. Позивач була вселена відповідачем у його власність навесні 2011 року на правах члена сім`ї та з цього часу проживає за вказаною адресою, проте має інше місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . В січні 2022 року відповідач виїхав до Литви за місцем своєї роботи, а вона з сином продовжила проживання в квартирі за зазначеною адресою та продовжує підтримувати її санітарно-гігієнічний стан, сплачує комунальні послуги, її постійне місце проживання з малолітнім сином відображено в медичних деклараціях. Після останнього виїзду відповідача за кордон (січень 2022 року) і проживання його за межами України, позивач є єдиною з батьків законним представникам малолітнього сина ОСОБА_3 та в повній мірі здійснює всі батьківські обов`язки по відношенню до нього, тому проживаю разом з ним за місцем його реєстрації. Відповідач висловлює своє незадоволення з приводу факту її постійного проживання разом із неповнолітньої дитиною за його місцем реєстрації, у зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду із захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

18 серпня 2023 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення користування житловим приміщенням та виселення. На обгрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається із двох житлових кімнат, площею 17,1 кв.м., та 11,5 кв.м., має житлову площу 28,6 кв.м., та загальну площу 49,2 кв.м., особовий рахунок на квартиру відкритий на ім`я позивача, як на власника житлового приміщення, в якому зареєстровано троє осіб: позивач ОСОБА_1 , його мати- ОСОБА_2 та малолітній син позивача - ОСОБА_3 . Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на момент народження дитини з 15 травня 2000 року була зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 , тобто за нею зберігається постійне місце проживання у даному житловому приміщенні, яке належить їй на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 частці. Сторони з літа 2022 року спільно не проживають, проте, відповідач за зустрічним позовом залишається мешкати у належній позивачу за зустрічним позовом квартирі по АДРЕСА_1 , не бажає добровільно її звільнити, посилаючись лише на те, що вона мешкає у квартирі, бо в ній зареєстрований їх малолітній син ОСОБА_6 , якого вона не може залишити на самоті. Відповідач за зустрічним позовом, яка є колишнім членом сім`ї позивача - власника квартири, ніколи не була зареєстрована в цьому житловому приміщенні, вона лише проживала в ньому під час існування сімейно-шлюбних відносин між сторонами. Не існує будь-яких домовленостей та відповідних угод між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом щодо права ОСОБА_1 на постійне користування квартирою після припинення шлюбу, вона не тільки не звільняє спірну квартиру, а і чинить перешкоди у проживанні в цій квартирі матері позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , яка зареєстрована в даній квартирі, вона вимушена постійно викликати поліцейських за місцем своєї реєстрації та не може проживати у квартирі через дії, які їй чинить відповідач за зустрічним позовом. Оскільки відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 до теперішнього часу зберегла постійне місце проживання у іншому житловому приміщенні, а тому не має права користуватися іншим чужим житлом, тобто потреба відповідача за зустрічним позовом у житлі задоволено іншим способом, а саме: наявністю в неї зареєстрованого місця проживання у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , одна/четверта частка якої належить їй на праві приватної власності. Оскільки права позивача за зустрічним позовом порушують його право власності на належне йому майно, відповідач за зустрічним позовом не бажає звільняти квартиру, чинить перешкоди в проживанні матері позивача у житловому приміщенні, є підстави для усунення позивачу перешкод в користуванні власністю шляхом припинення права ОСОБА_7 користування житловим приміщенням та виселення її з квартири.

04 вересня 2023 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті.

Позивач за первісним позов по справі ОСОБА_1 та її представник адвокат Ярош І.В. в судове засідання з`явилися, підтримали позовну заяву, просить задовольнити позов згідно обстави, зазначених в матеріалах справи, проти задоволення зустрічного позову заперечували, підтримали відзив на зустрічну позовну заяву /а.с.99-102/, згідно якої зазначили, що реєстрація третьої особи за зустрічним позовом в квартирі АДРЕСА_3 пов`язана з бажанням відповідача за зустрічним позовом за допомогою своєї матері ОСОБА_2 створити несприятливі умови для проживання позивача за первісним позовом та їх спільного сина. Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_2 з липня 2023 року ініціює та провокує суперечки з позивачем за первісним позовом, вчиняє скандали з викликом поліцейських за місцем своєї реєстрації. При цьому ОСОБА_2 є єдиним власником квартири за адресою АДРЕСА_4 , в якій постійно проживала до своєї реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутність домовленостей на користування квартирою між сторонами після припинення шлюбу дає підстави вважати, що відносини колишніх членів сім`ї повинні регулюватися тільки нормами права, що передбачає, що ОСОБА_1 є колишнім членом сім`ї власника житла, яка там не зареєстрована, але продовжує проживати в його квартирі. Відповідно до чинного законодавства, членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають сумісно з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права та обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Таким чином, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні його власністю шляхом припинення мого права користування квартирою та виселення ОСОБА_1 з житлового приміщення не мають правових підстав та протирічать закону. Позивач за зустрічним позовом не надав суду докази перешкоджання з боку відповідача ОСОБА_1 у користуванні власністю конкретно позивачеві за зустрічним позовом, який з січня 2022 року перебуває за межами України. Третя особа за зустрічним позовом, бабуся малолітнього сина сторін, змінює замки в квартирі, встановлює в квартирі відеокамери, що сприяє виникненню суперечок між мешканцями. Хоча позивач за первісним позовом і є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 , проте зазначене житло ніколи не було місцем проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , який з народження проживає та зареєстрований за адресою: кв. АДРЕСА_3 , де у нього устаткований побут, обладнане місце відпочинку, місце навчання. Метою її звернення до суду із первісним позовом є не претензії на власність ОСОБА_1 , а захист інтересів та прав їх малолітнього сина, батько якого вважає за можливе позбавити його права користування своєю власністю. На теперішній час вона є єдиним законним представником малолітнього сина, тому змушена звертатися за захистом його прав до батька, який всупереч своїх обов`язків по захисту прав своєї малолітньої дитини, навпаки намагається позбавити її законних прав.

Представник позивача за зустрічним позовом- адвокат Юрочкін Ю.В. в судове засідання з`явився, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просить відмовити в задоволенні первісного позову, підтримав відзив на первісну позовну заяву /а.с.105-110/. Згідно якого зазначають, що позивач за первісним позовом, вважаючи, що відповідачем порушується право малолітнього сина ОСОБА_8 на користування спірною квартирою, просить захистити права дитини шляхом надання їй, позивачці, права проживати у спірній квартирі до досягненням сином повноліття для догляду за ним. Тобто позивач за первісним позовом вважає, що місцем її фактичного проживання суд повинний визначити місце проживання та реєстрації малолітнього сина ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття. Обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту прав дитини не встановлений законом, оскільки ОСОБА_1 просить визнати саме за нею, як за законним представником малолітньої дитини, право на користування чужою власністю, що свідчить про її намір захистити тільки своє право на користування спірною квартирою, а не права малолітнього сина сторін у справі, який вже має реєстрацію в спірній квартирі та його права ніяким чином батьком не порушуються, тому в цій частині відсутній спір про право між сторонами у справі з приводу захисту прав малолітньої дитини. Проте дитина, який не виповнилося 14 років не може самостійно обирати місце проживання, тому діє презумпція щодо місця проживання дитини разом з одним із батьків. І оскільки сторонами у справі ще до розірвання шлюбу була досягнута домовленість щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 разом з матір`ю - ОСОБА_1 , тобто за її зареєстрованим місцем проживання у квартирі по АДРЕСА_2 , то фактичним місцем проживання дитини до досягнення ним 14 років, є місце реєстрації його матері. Отже, реєстрація в квартирі малолітнього сина сторін у справі, не є підставою для надання ОСОБА_7 права на користування чужою власністю для здійснення догляду за малолітнім сином ОСОБА_6 . Законодавством України прямо не передбачене право колишньої дружини проживати за місцем реєстрації спільної дитини. ОСОБА_7 мала б право проживати у належній ОСОБА_9 спірній квартирі, де зареєстрований їх син, тільки зі згоди власника житла. ОСОБА_10 заперечує проти проживання своєї колишньої дружини, тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог за зустрічним позовом по справі ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, просить відмовити в задоволенні первісного позову, підтримала зустрічну позовну заяву. Зазначила, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, де вона зареєстрована, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . З цього приводу вона неодноразово зверталася до поліції із заявами на колишню невістку, яка хватала її за руки, зривала відеокамеру, яку вона встановила та виганяла її з квартири. Тобто ОСОБА_1 створює такі умови, за якими неможливо спільно проживати, просить виселити позивача за первісним позовом.

Представник третьої особа за первісним позовом - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилася, надали заяву згідно якої питання про встановлення права користування чужим нерухомим майном не підлягає розгляду органом опіки та піклування, тому не передбачає подання відповідного висновку до суду.

Позивачем за первісним позовом подано відповідь на відзив /а.с.129-131/, де вона зазначає, що незгода відповідача за первісним позовом на проживанням у його власності малолітнього сина та колишної дружини спонукала його до створення фактажу таких перешкод, а саме у липні 2023 року він зареєстрував місце проживання своєї матері у спірній квартирі, після чого вона вселилася в неї проживати та почала створювати несприятливі умови для проживання малолітньому онуку та провокувати скандали із колишньою невісткою у зв`язку із чим вона зверталася до правоохоронних органів. Відповідачем за первісним позовом не надано доказів, які б підтверджували факт створення перешкод саме йому як власнику житла у користуванні своїм майном. Вказує, що не відповідає дійсності факт досягнення домовленостей щодо визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю після розірвання шлюбу між сторонами. Відзив відповідача за первісним позовом спрямований довести, що позивач за первісним позовом як колишній член власника житла не має право на користування його майном, проте таке право є у його малолітнього сина, інтереси якого вона і захищає.

Судом окрім заслуховування особистих пояснень сторін були допитані свідки:

- ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що вона є подругою ОСОБА_7 , їй відомо, що вона мешкає разом із сином у квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні квартирою, а саме її свекруха- ОСОБА_2 відключала світло в квартирі, сподіваючись, що колишня невістка залишить житло.

- ОСОБА_12 , яка пояснила суду, щовона є подругою та однокласницею ОСОБА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_13 живе разом із сином у квартирі АДРЕСА_3 , в якій не було світла через дії ОСОБА_1 .

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року по 16 травня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області /а.с.13,15/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /а.с.14/

Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Фондом комунальної власності 23.03.2006 року власниками квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 49,2 м кв., житлова площа 28,6 м кв. на праві спільної часткової власності в рівних частках в розмірі 1/2 частини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.16/. На підставі договору дарування частини квартири від 08 жовтня 2010 року, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В. /а.с.17/ та Витягом про державну реєстрацію прав /а.с.18/ ОСОБА_2 подарувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 , ОСОБА_1 . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.21/ ОСОБА_1 є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім`ї від 06 червня 2023 року /а.с.22/ в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Станом на 07 серпня 2023 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані три особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Лідер- Комфорт» /а.с.47.

Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім`ї від 19 червня 2023 року /а.с.23/ в квартирі АДРЕСА_5 зареєстрований ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно медичних декларацій, укладених КНП КМР «ЦПМСД № 1» /а.с.25-27/ з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначають як адресу їх постійного перебування АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору купівлі продажу металопластикових виробів /а.с.28/ ОСОБА_1 є замовником послуг по виготовленню вікон за адресою: АДРЕСА_1 . Також відповідно до копії наданих квитанцій /а.с.29-30/ ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України /а.с.37/ ОСОБА_1 перетнув державний кордон 20 січня 2022 року за напрямком Київ-Вільнос.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.45/ ОСОБА_14 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 /а.с.45/.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.84/ ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 /а.с.84/.

Згідно довідок за матеріалами ЄО № 10312 від 22.08.2023 року та ЄО №10426,10431 від 24.08.2023 року, ЖЕО № 12227 від 16.10.2023 року /а.с.90,91,147/ ОСОБА_1 зверталася до поліції з метою вжити заходи щодо колишньої свекрухи ОСОБА_2 , яка вчиняє скандали та погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою в її бік в присутності дитини.

Згідно довідок за матеріалами ЄО № 9288 від 31.07.2023 року та ЄО №9600 від 06.08.2023 року, ЄО № 9334 від 07.08.2023 року, ЄО № 9634 від 07.08.2023 року, /оберт а.с.118-120, / ОСОБА_2 зверталася до поліції з метою вжити заходи щодо колишньої невістки ОСОБА_1 , яка вчиняє сварки з нею, хватає за руки, погрожує фізичною розправою та завдає фізичних ушкоджень. З приводу завдання фізичних ушкоджень ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження №0000149 від 06.09.2023 року, згідно якого 01.08.2023 року ОСОБА_1 спричинила їй тілесні ушкодження, які згідно акта СМЕ №886 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується Витягом з ЄРДР /оберт а.с.120/. Також відповідно до Витягу з ЄРДР від 06.09.2023 року /а.с.122/ ОСОБА_2 звернулася до відділу поліції про те, що 04.09.2023 року близько 12.00 год. невстановлена особа шляхом пошкодження дверей поникла до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 за фактом її звернення було відкрито кримінальне провадження № 0000148.

Відповідно до довідки № 29.09.2023 року № 6773 ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області /а.с.133/ ОСОБА_1 зверталася до відділу поліції із заявами ЖЕО № 10946 від 04.09.2023 року з привод того, що колишня свекруха ОСОБА_2 вигнала її та неповнолітнього сина із квартири, змінила замки на одній із кімнат та встановила там відеокамеру та ЖЕО № 10947 від 04.09.2023 року з приводу домашнього насильства.

ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_15 із заявою з приводу відсутності світла за адресою : АДРЕСА_1 від 12.102.2023 року /а.с.148/ та було отримано відповідь /а.с.149/ що вона не є особою, якій можливо надати інформацію по особовому рахунку за вказаною адресою.

Суд вважає встановленим відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів за первісним та за зустрічним позовом із таких мотивів.

Ст. 401 ч. 1 ЦКУ- право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки , інших природних ресурсів /земельний сервітут/ або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Ст. 402 ч.1 ЦКУ - сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Ст. 402 ч. 3 ЦКУ- у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Ст. 403 ЦК України - сервітуту визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Ст. 404 ч.3 ЦК України - право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна / будівлі, споруди тощо/.

Ст.405 ч. 1,2 ЦК України члени сім`ї власника житлового будинку/квартири/, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст. 156 ч.1 ЖКУ- члени сім`ї власника житлового будинку /квартири/, які проживають разом з ним у належному йому будинку /квартирі/, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Ст.156 ч.4 ЖКУ - до членів сім`ї відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 дійсного Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права користування займаним ним приміщенням.

Ст. 64 ч.1 ЖКУ - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Ст.64 ч.2,3 ЖКУ до членів сім`ї наймача відносяться подружжя наймача, їх діти та батьки. Членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають сумісно з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч.2 дійсної статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права та обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Як на підставу своїх вимог, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 посилається на її право на проживання у квартирі АДРЕСА_3 як матері малолітнього сина ОСОБА_3 для догляду за ним до досягнення сином віку повноліття, проте права дитини не порушуються, його батько не заперечує проти реєстрації та проживання сина у спірній квартирі, тому в даній частині відсутній спір між сторонами і не має підстав для звернення із захистом порушених прав в інтересах дитини. Сам факт реєстрації у квартирі малолітнього сина сторін по справі, не є підставою для надання права ОСОБА_1 як колишньому члену сім`ї на користування чужою власністю. Крім того, судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 є інше житлове приміщення, де вона і зареєстрована, проте вона не бажає із своїх особистих причин там мешкати. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 577/4979/15-ц (провадження № 61-746св17) зроблений висновок, що за змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у іншому житловому приміщенні. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12 квітня 2021 року в справі № 127/26104/18 (провадження № 61-23331св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 643/3624/16 (провадження № 61-5000св19), від 01 вересня 2021 року в справі № 641/7103/19 (провадження № 61-6885св20).

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення користування житловим приміщенням та виселення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ст. 317 ЦКУ передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В даному випадку позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не довів, що саме йому чиняться перешкоди у користуванні своєю власністю, оскільки на підставі досліджених судом доказів встановлено, що він більше 2-років, а саме з січня 2022 року не мешкає у спірній квартирі та проживає за кордоном, таким чином не зрозуміло, які саме перешкоди можуть чинитися особі, яка фізично знаходиться в іншому місці та не користується квартирою як помешканням для проживання. Таким чином відсутні перешкоди, які можуть чинитися ОСОБА_1 у користуванні квартирою. Дана обставина не заперечується представником позивача за зустрічним позовом, третьою особою та відповідачем за зустрічним позовом. Перешкоди, які чиняться у користуванні квартирою спричинені взаємними діями відповідача за зустрічним позовом та третьої особи по справі, самостійні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 не заявляла, тобто заяви із зверненням до поліції стонами по справі не можуть слугувати доказами створення перешкод користування ОСОБА_1 квартирою, де він зареєстрований, проте не мешкає. Також допитані свідки по справі не довели факт спричинення перешкод ОСОБА_1 у користуванні своєю власністю.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради ( місце знаходження м. Кам`янське, пр. Свободи, буд.2/1) про встановлення права користування чужим нерухомим майном (житлового сервітуту) та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення користування житловим приміщенням та виселення слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивачів за первісним та зустрічним позовом.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 76, 78, ч.3 ст. 211, 141, 142, ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 ,(місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради ( місце знаходження м. Кам`янське, пр. Свободи, буд.2/1) про встановлення права користування чужим нерухомим майном (житлового сервітуту) - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення користування житловим приміщенням та виселення- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 24 січня 2024 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая