ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5211/21 Головуючий суддя І інстанції Садовський К. С.
Провадження № 22-ц/818/364/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року, по справі № 953/5211/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Шевченко Г.М., звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої, просила: визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

24.06.2021 до канцелярії суду поштовим зв`язком надійшов від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лагутіним І.В. зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в якому він просив: 1) встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року до 06.06.2009 року; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на частини квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.07.2021 прийнято зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про поділ спільного сумісного майна.

Вимоги за зустрічним позовом відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про поділ спільного сумісного майна, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 за заявою адвоката Лагутіна І.В. залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про поділ спільного сумісного майна.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2023 підготовче провадження у даній справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Позивачка та її представник повторно у судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. 01.11.2023 позивачкою на адресу суду подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням її представника поза межами м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представниця позивачки адвокат Нікітіна М.А. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що неявка в підготовче судове засідання не є підставою для залишення позову без розгляду.

Вказує, що відповідно до даних паспорту адвоката Шевченко Г.М. вона перебувала у відрядженні з 11.09.2023 по 19.09.2023 поза межами України, а 02.11.2023 позивач подала до суду через канцелярію клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з особистою участю ОСОБА_3 у місті Івано-Франківськ у судовому засіданні по справі №909/686/23 01.11.2023 і неможливістю у дорозі прийняти участь у судовому засіданні у Київському районному суді м. Харкова про що свідчать як текст самого клопотання та і чек про знаходження у готелі Рівненської області 02.11.2023 року ОСОБА_3 та ордер на представництво інтересів клієнта у зазначеній справі. Тому вважає поважними причини своєї неявки у судові засідання.

Зауважує, що у суду є можливість самостійно перевірки зазначених у заяви причин неявки адвоката за рахунок повного доступу до інформації сайту «Судова влада».

Також вказує, що вона, як представниця позивачки з поважних причин двічі поспіль не змогла бути присутньою у призначених судом судових засідань, останній раз внаслідок перебування у дорозі на шляху до міста Івано-Франківськ для участі 01.11.2023 у судовому засіданні по господарській справі № 909/686/23.

Вважає, що в такій ситуації залишення позову без розгляду порушує право позивачки на доступ до суду, яке гарантується ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., та підтверджується правовими висновками касаційного суду у справах 369/16324/20, 260/1888/20, 909/541/19, 240/13092/20, 205/1129/19, 910/16033/20, а також рішенням ЄСПЛ від 26 липня 2018 року у справі «Бартая проти Грузії» (скарга № 10978/06), в якому була висловлена правова позиція на користь вищевказаних доводів апеляційної скарги.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представниці позиачки адвоката Шевченко Г.М. розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367,368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції на обґрунтування вказав наступні мотиви.

Суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи по суті за відсутності позивачки та/або її представника враховує предмет позову, зокрема, вимогу про визнання за позивачкою права власності на 2/3 майна, яке є об`єктом спільною сумісної власності, оскільки воно придбане під час проживання сторін однією сім`єю без реєстрацію шлюбу, а також те, що відповідач ці вимоги не визнав.

Суд зазначив, що неявка представника позивачки у судове засідання, не звільняє позивачку від виконання покладених на неї обов`язків, передбачених частиною 2 статті 43 ЦПК України, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, з огляду на те, що заяви про розгляд справи за її відсутності остання не подавала.

Зазначене узгоджується з положенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17липня 1997року №475/97-ВР, а також правовою позицією Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивачки до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами (постанова Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 570/5535/17).

З огляду на зазначене, а також належне повідомлення позивачки та її представниці про місце, дату і час судового розгляду справи, які в судове засідання двічі поспіль не з`явились, доказів поважних причин їх неявки суду не надано, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, а також, враховуючи предмет позову, суд дійшов до висновку, що неявка позивачки та/або її представника перешкоджає розгляду даної справи, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, відповідно пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року в справі № 201/13532/15-ц (провадження № 61-17821св21) зазначено, що: «причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

При цьому суд також покликався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 по справі № 9901/278/21, Верховного Суду, яка викладені у постанові від 28.07.2023 у справі № 755/20634/21.

При цьому суд зазначив, що залишення позовної заяви без розгляду, як наслідок повторної неявки позивачки та/або її представника забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема: брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому вони зобов`язані, зокрема: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2023 підготовче провадження у даній справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті у судовому засіданні, яке згодом неодноразово відкладалося, зокрема, з причини неявки сторони позивачки.

Судом встановлено, що позивачка та її представник - адвокат Шевченко Г.М. в судове засідання, призначене 18.09.2023 не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені судом у встановленому законом порядку.

18.09.2023 представником позивачки - адвокатом Шевченко Г.М. до суду першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням, як її та позивачки, без надання доказів причин неявки. Докази поважності неявки сторона позивачки зобов`язалася надати в наступне судове засідання.

02.11.2023, позивачка та її представник повторно у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені судом у встановленому законом порядку.

За день до цього, 01.11.2023 до суду надійшло клопотання від позивачки про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням її представника до м. Івано-Франківськ для прийняття у часті у розгляді справи № 909/686/23, яка призначена на 01.11.2023. Доказів зазначеної причини неявки її представника в судове засідання, призначене 02.11.2023, представник обіцяла надати у наступному судовому засіданні. При цьому причини своєї неявки у судове засідання 02.11.2023 у вказаній заяві не зазначено (а.с. 147). Крім того, сторона позивачки не надала суду доказів причини неявки ані позивачки, ані її представника у попереднє судове засідання 18.09.2023.

Колегія суддів за участю представниці позивачки адвоката Шевченко Г.М. при судовому розгляді перевірила доводи скарги про поважні причини відсутності у судовому засіданні 02.11.2023 з огляду на її участь у судовому засіданні у господарській справі № 909/686/23 та відповідно до загально доступної та наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень в мережі Інтернет офіційної інформації з`ясувала наступне. Згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року у справі № 909/686/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "РІВНЕХОЛОД" до Фермерського господарства "ЕКО БЕРРІ" про стягнення 23 203 106, 74 грн, з яких 19 000 000 грн - заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги від 26.04.2021 №1/04/21, 3 506 613, 59 грн - інфляційні втрати, 696 493, 15 грн - 3% річних, 01.11.2023 у підготовчому засіданні господарський суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 21.11.2023 о 14:00 год., а представниця позивача 01.11.2023 подала клопотання (вх.№15809/23 від 01.11.2023) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. В цьому клопотанні просила визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференцзв`язку - Господарський суд Харківської області (https://reestr.court.gov.ua/Review/114649954). Згідно ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 20.10.2023 підготовче засідання по вказаній справі № 909/686/23 було призначено на 01.11.2023 року (https://reestr.court.gov.ua/Review/114318218), тобто вже після того, як позивачка та її представник адвокат Шевченко Г.М. 18.09.2023 року отримали судову повістку-повідомлення про судове засідання у даній цивільній справі № 953/5211/21 на 02.11.2023 (а.с. 145-146).

Отже, представниця позивачки зробила свій добровільний вибір на користь участі в якості представниці учасника у господарській справі в іншому суді 01.11.2023 за рахунок відкладення судового засідання, яке мало відбутися на наступний день у даній справи в якості представниці позивачки та не скористалась аналогічною процесуальною можливістю участі у судовому засіданні 02.11.2023 в режимі відеоконференцзв`язку. За відсутності підтверджених аргументів зі сторони представниці позивачки адвоката Шевченко Г.М. про неможливість узгодження своєї участі у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференцзв`язку колегія суддів також відхиляє аргументи скарги про те, що у неї були поважні причини для її відсутності у судовому засіданні 02.11.2023. Крім того, представниця позивачки адвокат Шевченко Г.М. не надала до суду документів про те, що вона фактично була присутня у підготовчому судовому засіданні господарського суду 01.11.2023.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За змістом вказаної норми та з урахуванням визначеного у ч. 2 ст. 43 ЦПК України процесуального обов`язку учасника справи виконувати процесуальні дії у встановлені судом строки; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, - відсутність доказів поважної причини неявки учасника судового процесу у призначене судом судове засідання свідчить про те, що неявка учасника справи була без поважних причин.

З урахуванням того, що позивачка не подала заяви про розгляд справи за її відсутності таку її неодноразову процесуальну поведінку суд першої інстанції правильно визначив, як не виконання позивачкою покладених на неї частиною 2 статті 43 ЦПК України обов`язків з`являтися в судове засідання за викликом суду, що за своїм змістом є ознакою недобросовісного користування правом на участь у судовому засіданні, що надало суду підстави для застосування вказаної норми пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Колегія суддів також вважає, що за своїм змістом така процесуальна поведінка сторони позивачки підпадає під визначену у ст. 44 ЦПК України заборону зловживання процесуальним правом участі у судовому засіданні, та об`єктивно спрямована на затягування розгляду справи поза межі розумного строку, що додатково обтяжує іншу сторону, відволікає суд від розгляду інших справ, що надає суду законні підстави залишити позов без розгляду та не перешкоджає позивачці повторно звернутись до суду зі своїм позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивачки була завчасно повідомлена про судові засідання 18.09.2023 та 02.11.2023, однак ніякої комунікації з судом з приводу неможливості участі в цих судових засіданнях з її боку не відбулося, хоча така процесуальна можливість у неї була, що також свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку сторони позивачки.

З огляду на вищевказані обставини колегія суддів відхиляє наведену у апеляційній скарзі касаційну практику Верховного Суду та рішення Європейської суду з прав людини у справі «Бартая проти Грузії» (скарга № 10978/06), які стосуються іншої процесуальної ситуації та добросовісної поведінки учасників справи, а тому вони не є релевантними до обставин цієї справи.

При застосуванні норми пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України також застосовує правові висновки щодо її змісту, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22) про те, що умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі №756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Матеріали справи містять дані про належне повідомлення позивача та її представника на 18.09.2023 та на 02.11.2023 року, за допомогою СМС-повідомлень на номери телефонів сторони позивачки, які позивачка та її представниця адвокат Шевченко Г.М. добровільно надали до суду та іншій стороні для відповідної комунікації. Колегія суддів з урахуванням вимог щодо дотримання учасником справи добросовісної процесуальної поведінки (процесуальний естопель) відхиляє доводи скарги про те, що таке повідомлення сторони позивачки є неналежним.

Так. згідно ч.ч. 9, 13 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У даному випадку сторона позивачки добровільно повідомила суд та іншу сторону про свої засоби телефонного зв`язку у позовній заяві, що відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та сприяє належному повідомленню учасника справи про судові засідання та обміну сторонами процесуальними документами та заявами по суті справи (а.с. 1). Суд використав цю інформацію для повідомлення сторони позивачки за допомогою СМС повідомлень, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі згідно ст. 2 ЦПК України, а тому постфактум невмотивована відмова учасника справи від такого способу судової комунікації є безпідставною непослідовною процесуальною поведінкою, яку колегія суддів вважає недобросовісною, внаслідок цього та відповідно до вказаної норми ст. 44 ЦПК України вона є неприпустимою, а тому наведені з цього приводу доводи скарги колегія суддів відхиляє.

Оскільки доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, висновки суду не спростовані, оскаржена ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.