РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3734/23

10 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування Костопільської міської ради Рівненської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що на сьогоднішній день вихованням неповнолітнього ОСОБА_2 фактично займається його бабуся ОСОБА_3 , оскільки його матір у грудні 2020 року померла. Батько дитини, відповідач по справі, залишив сина під її опікою і уже більше як пів року не цікавиться його долею, та не виконує свої батьківські обов`язки.

Відповідач проживає окремо від сина, участі у його вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться його життям, розвитком та здоров`ям. У липні 2022 року відповідач разом із сином у зв`язку із збройною агресією російської федерації виїхав із Житомирської області у село Яполоть Рівненського району Рівненської області до своєї матері, бабусі дитини.

Деякий час відповідач проживав разом з сином у селі, але весною 2023 року залишив неповнолітнього сина ОСОБА_2 у своєї матері ОСОБА_3 , після чого більше як пів року не цікавиться його долею, навчанням, життям та здоров`ям. Відповідач веде нездоровий спосіб життя, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, займається своїм особистим життям, власні інтереси ставить на перший план.

Фактично дитина залишилася без піклування батьків, тому наказом № 31 від 22 серпня 2023 року неповнолітній ОСОБА_2 був взятий на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та влаштований на тимчасове проживання у сім`ю рідної бабусі по лінії батька громадянки ОСОБА_3 , яка з ним проживає, та на цей час повністю займається його утриманням і вихованням.

Із проведеної бесіди 28 серпня 2023 року працівниками служби у справах дітей міської ради з дитиною встановлено, що неповнолітній не бажає проживати з батьком, який в свою чергу не цікавить його життям, внутрішнім світом, навчанням, здоров`ям та не надає підтримки, не заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, позивач просить суд позбавити його батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання сина.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 30.11.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Представник позивача - Органу опіки і піклування Костопільської міської ради Рівненської області, Закревська Н.О. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачем пред`явленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.01.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області.

Матір дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14.12.2020 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Батько дитини, відповідач по справі, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, життям сина не цікавиться, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному вихованні, не цікавиться його розвитком, станом здоров`я, не надає жодної матеріальної допомоги.

Неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з бабусею ОСОБА_3 , яка самостійно займається його вихованням та утриманням.

Згідно з листом Спеціальної школи в м. Костопіль Рівненської обласної ради від 29 серпня 2023 року № 01-18/234, вбачається, що ОСОБА_2 є учнем школи з 06 вересня 2022 року. За час навчання дитини батько цікавився шкільним життям сина лише протягом першого семестру. Далі хлопцем опікувалася бабуся ОСОБА_3 , яка контактувала з вчителями та забирала внука додому на вихідні, святкові дні та канікули.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_2 , що підтверджується заявою від 09.10.2023 року, №6533, яка засвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Царіциною І.С.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як нехтування своїми обов`язками зі сторони батька та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Питання доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_2 розглядалося 12.10.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Костопільської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 » від 16.10.2023 року, орган опіки та піклування Костопільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує дитину до самостійного життя.

Таким чином, зібрані матеріали справи вказують на те, що відповідач ОСОБА_1 не цікавиться життям та здоров`ям свого сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні. Неналежне виховання батьком неповнолітнього ОСОБА_2 є наслідком безвідповідальності батька та нездатність його у вирішенні життєвих труднощів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що батько дитини своїми діями порушує ст. ст. 3, 6, 7 Конвенції ООН про права дитини, зокрема не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, не займається її вихованням, не піклується про її здоров`я.

Відсутність з боку батька піклування про здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток та виховання дитини, відсутність матеріального забезпечення, судом розцінюється як винна поведінка батька.

Згідно ст.164 Сімейного кодексу України батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей можуть бути позбавленні батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Тому суд вважає, що ухилення відповідача від належного виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її матеріального забезпечення є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Із урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, не піклується про нього, не займається його вихованням, не цікавиться його навчанням, не готує його до самостійного життя, не забезпечує його матеріально.

Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року становить - 3196 гривень.

Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 у розмірі вказаному в позові, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, а саме з 26 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність, в інтересах неповнолітньої дитини, позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 та стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на його утримання.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 247, 258, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки і піклування Костопільської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 05.09.2001 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 05.09.2001 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, а саме з 26 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області, (місце знаходження м. Костопіль, вул. 1 Травня, 3, Рівненського р-ну, Рівненської обл.), код ЄДРПОУ:0457669.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 05.09.2001 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_4 ).

Повне рішення складено

22 січня 2024 року

СуддяЛ. А. Грипіч