Справа № 643/2049/19
Провадження № 6/643/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 Московського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого: судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря: - Шалі А.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою в якій просить суд визнати судовий наказ справа № 643/643/2049/19 провадження №2-н/643/196/19, таким, що не підлягає виконанню та стягнути та його користь безпідставно одержаних кошти стягувачем за виконавчим документом.

В обґрунтування заяви зазначає, що 04.04.2019 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що ОСОБА_4 не мала абсолютно ніякого права вимоги, не мала матеріального права на отримання аліментів на утримання доньки. ОСОБА_4 доньку жодного дня і до сьогодні не утримувала, не підтримувала, не виховувала. Саме батько повністю утримував і опікувався донькою та не просто приймав активнішу участь в утриманні й вихованні доньки, а майже одноособово займався ії утриманням, вихованням і розвитком з самого малечку.

Вказує, що 13.08.2020 р. ОСОБА_2 пішла з сім`ї остаточно. І з цього часу ОСОБА_5 звільнений від виплати аліментів в подальшому. Так як строк на подачу наказу до виконання підлягає подачі в період всього строку виконання, а він обмежений датою 13.08.2020, то подача його в виконавчу службу до виконання після 13.08.2020 р., є незаконна і не підлягає виконанню.

23.09.2020 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова, справа №643/11446/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Донька з народження і по сьогодні знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_6 жодної участі в вихованні та утриманні доньки як не приймала так і не приймає.

30.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу, про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на його користь по утриманню малолітньої доньки

05.11.2020 р. Московським районним судом м. Харкова у справі №643/16943/20 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньї доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавчий документ було направлено до Московського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), де 29.12.2020 р. було відкрито виконавче провадження №63765373, також у зв`язку з несплатою аліментів ОСОБА_9 державним виконавцем Меженським В. було винесено постанови про арешт коштів боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України. Крім того згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 01 липня 2023 року має заборгованість майже за 33 місяці в сумі 97817,34 грн.

02.06.2021 року у справі за №643/3223/21 суд вирішив звільнити від сплати заборгованості по аліментам з 13 серпня 2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04 квітня 2019 року Московським районним судом м. Харкова у справі №643/2049/19. Строк припиняється 13.09.2020р. Рішенням Октябрського суду м.Полтави від 10.02.2023 справа №643/7509/21 провадження визначено місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене заявник зазначає про відсутність боргових зобов?язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_10 . І рішення Октябрського суду м. Полтави про визначення місця проживання дитини з батьком тому підтвердження, і факти належного утримання виражені в довідках, відповідях на адвокатські запити, в фотографіях дитини з батьком, в чеках на додаткові і поточні витрати- свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 на видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив заяву задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Судом встановлено, що 04.04.2019 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року у справі за №643/3223/21 звільнено від сплати заборгованості по аліментам з 30 жовтня 2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04 квітня 2019 року Московським районним судом м. Харкова у справі №643/2049/19, та звільнено від сплати аліментів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 року виправлено описку в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року у справі за №643/3223/21 звільнено від сплати заборгованості по аліментам з 13 серпня 2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04 квітня 2019 року Московським районним судом м. Харкова у справі №643/2049/19 та звільнено від сплати аліментів.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року у справі за №643/3223/21 залишено без змін.

Згідно постанови Верховного Суду від 19.12.2022 рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року у справі за №643/3223/21 та постанову Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 р. залишено без змін.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, є рішення суду, згідно якого ОСОБА_1 звільнено від сплати заборгованості по аліментам з 13.08.2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04 квітня 2019 року Московським районним судом м. Харкова у справі №643/2049/19, та з цієїж дати звільнено від сплати аліментів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати цей виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відносно вимоги заявника про стягнення та його користь безпідставно одержаних коштів стягувачем за виконавчим документом суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку заборгованості виданої старшим державним виконавцем Шелівальник О.Ю. від 20.09.2022 по ВП №64299113 станом на 31.08.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів в межах строку з 12.02.2019 по 13.08.2020 складає 42.084 грн.52 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Однак, заявник не зазначив, які саме безпідставно одержані кошти стягувачем за виконавчим документом потрібно стягнути на його користь, тому суд вважає цю вимогу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259,260, 173, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати судовий наказ від 04.04.2019, виданий Московським районним судом м. Харкова у справі №643/2049/19 таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21.02.2024 р.

Суддя І.Д. Мельникова