Провадження № 22-ц/802/92/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика», про спростування недостовірної інформації за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вважає, що відповідачем було порушено його права та інтереси в цивільних та трудових відносинах. Так, в розпорядженнях адресованих документах ТзОВ «ЛКПФ» та в службовій записці начальника служби КВПіА Козака С.О. від 30.08.2021 у формі письмових документів адресованих іншим особам поширив про нього недостовірні твердження наступного змісту: «Під час наради проведено роз`яснення, що перед початком виконання робіт «монтажу контрольного кабелю на висоті потрібно пройти відповідний інструктаж», «розпорядження надане ОСОБА_1 не було виконане», «Були по місцю показані точки початку і кінця монтажу», «Наряд допуск для роботи на висоті був оформлений та проведений відповідний інструктаж, (в якому слюсар ОСОБА_3 розписався), а ОСОБА_1 проігнорував» та інше адресованій заступнику генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» з безпеки ОСОБА_4 , що є поширенням недостовірної інформації, що принижує його честь та гідність

Зазначає, що 25.08.2021 перебуваючи на роботі ТзОВ «ЛКПФ», як черговий слюсар з КВПіА, йому не було оголошено чи вказано завдання про монтаж кабелю і на висоті, ніякого наряд-допуск, що є нормативним документом з охорони праці не було вказано і не показано, інструктажу про роботу на висоті не було оголошено і не було проведено. Тому вислів викладений у службовій записці від 30.08.2021 в контексті «а ОСОБА_1 проігнорував» є недостовірним твердженням, яке також було поширено в пояснювальній записці ОСОБА_3 від 02.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 25.08.2021 ніяких технологічних карт завдання, будь-яких схем вказування точок монтажу, як про це зазначено ОСОБА_5 «Були по місцю показні точки початку і кінця монтажу чи покладки контрольного кабелю», вказано не було, а тому це недостовірна інформація.

Просить суд визнати недостовірною інформацію в документах відповідача, а саме твердження: «Були по місцю показані точки початку і кінця монтажу», «Наряд допуск для роботи на висоті був оформлений та проведений відповідний інструктаж», «а ОСОБА_1 проігнорував» - в контексті «а ОСОБА_1 проігнорував» викладену та поширену відповідачем в своїх документах ТзОВ «ЛКПФ» для інших осіб. Зобов`язати відповідача ТзОВ «ЛКПФ» спростувати недостовірну інформацію в поширених документах у спосіб тотожний її поширенню в 10 денний термін за рішенням суду, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20000,00 грн. на правову допомогу та 800000,00 грн завданої моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 09 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що з 24.04.2018 року по 08.12.2021 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду.

30.08.2021 начальником служби контрольно-вимірювальних приладів і автоматики ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_6 було подано службову записку щодо невиконання своїх трудових обов`язків слюсарем з КВПіА допоміжних дільниць (черговим) 6 р. ОСОБА_1 , що мало місце 25.08.2021. За отриманою інформацією службою економічної безпеки ТОВ «ЛКПФ» було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що дійсно 25.08.2021 року ОСОБА_1 отримав від начальника служби КВПіА ОСОБА_6 розпорядження на виконання термінових робіт в котельній дільниці, однак, вказані роботи не виконав, чим грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛКПФ».

02.09.2021 слюсарем КВПіА ОСОБА_3 на ім`я заступника генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_4 подано пояснювальну записку про те, що 25.08.2021 на ранішній нараді в кабінеті начальника КВПіА він отримав від начальника ОСОБА_6 завдання на ревізійні роботи пневматичної частини на гофродільниці та допомогти ОСОБА_1 покласти кабель на котельній дільниці. Під час наради отримав інструктаж по роботі на висоті, за що розписався в наряді допуску, ОСОБА_1 проігнорував.

Інформацію, яка міститься у вказаних документах, позивач вважає недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (статті 4, 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності.

Разом з цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (стаття 68 Конституції України).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Судом встановлено, що з 24.04.2018 року по 08.12.2021 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2021 начальником служби контрольно-вимірювальних приладів і автоматики ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_6 було подано службову записку щодо невиконання трудових обов`язків слюсарем з КВПіА допоміжних дільниць (черговим) 6 р. ОСОБА_1 , що мало місце 25.08.2021. За отриманою інформацією службою економічної безпеки ТОВ «ЛКПФ» було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що дійсно 25.08.2021 року ОСОБА_1 отримав від начальника служби КВПіА ОСОБА_6 розпорядження на виконання термінових робіт в котельній дільниці, однак, вказані роботи не виконав, чим грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛКПФ».

Судом встановлено , що 02.09.2021 слюсарем КВПіА ОСОБА_3 на ім`я заступника генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_4 подано пояснювальну записку про те, що 25.08.2021 на ранішній нараді в кабінеті начальника КВПіА він отримав від начальника ОСОБА_6 завдання на ревізійні роботи пневматичної частини на гофро дільниці та допомогти ОСОБА_1 покласти кабель на котельній дільниці. Під час наради отримав інструктаж по роботі на висоті, за що розписався в наряді допуску, ОСОБА_1 - проігнорував.

Викладені у згаданих документах обставини на думку позивача не відповідають дійсності, принижують його та спричиняють моральної шкоди.

За змістом пояснювальні записки розкривають причини певного факту, вчинку, події, переважно негативного характеру.

Встановлено, що пояснювальна записка слюсаря КВПіА ОСОБА_3 від 02.09.2021 була отримана в рамках службового розслідування щодо невиконання трудових обов`язків слюсарем з КВПА допоміжних дільниць (черговим) 6 розряду ОСОБА_1 , яке мало місце 25.08.2021.

За наслідками службового розслідування ОСОБА_1 наказом товариства від 13.09.2021 № 5-с притягнуто до дисциплінарної відповідальності, який позивачем було оскаржено у судовому порядку і рішенням суду у позові відмовлено та надано мотивовану оцінку усім доводам позивача, у тому числі і щодо інформації у службовій записці.

Викладена інформація у службовій та пояснювальній записці не може бути предметом захисту особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення.

У даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.

Сторони перебували у трудових відносинах, у межах яких посадовими особами підприємства складено пояснювальну та службову записки, на підставі яких було проведено службову перевірку та видано товариством наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, який у подальшому було визнано законним.

Тобто сама по собі службова записка про порушення трудової дисципліни та пояснювальна записка не породжує для особи стосовно якої вони стосуються порушення її трудових прав, а в разі підтвердження викладеного приймається наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності право на оскарження якого гарантується трудовим законодавством.

Наведені обставини були предметом розгляду справ за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛКПФ» про скасування наказів від 13.09.2021 № 5-С, від 27.10.2021 № 8-С; за позовом ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» Сухини С.І. про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Крім того, службовій записці від 30.08.2021 вже була надана оцінка судом у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022, постанові Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 у справі № 161/927/22; рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 у справі № 161/12733/22; Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2022 у справі № 161/12420/22.

Постановою Верховного суду від 18.10.2023 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 у незміненій частині та постанову Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 у цивільній справі № 161/927/22 залишено без змін.

Оскільки інформація, яка міститься в службовій записці від 30.08.2021 та пояснювальній записці від 02.09.2021 мали місце, що встановлено судовими рішення, які набрали законної сили, то відповідно така інформація не може вважатись недостовірною та не підлягає спростуванню.

Ураховуючи наведені обставини, позовні вимоги про спростування недостовірної інформації є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відмовляючи у позові в цій частині суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх безпідставність.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на безпідставність позову про спростування інформації у службовій та пояснювальній записках, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: