Справа № 342/1605/23
Провадження № 2-з/342/2/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник- адвокат Резнік Катерина Олександрівна про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

11.01.2024 до суду в системі «Електронний суд» поступила заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представника адвокат Резнік К.О., про забезпечення позову, а саме просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав № 2616 від 06.06.2019). В заяві зазначила, що у судді Городенківського районного суду Гайдич Р.М. перебуває цивільна справа № 342/1605/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. 08.01.2023 представник позивача особисто отримала ухвалу по справі № 342/1605/23 від 25.12.2023 якою суд вирішив повернути заяву про забезпечення позову. разом з тим. суд роз`яснив, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову. під час шлюбу , а саме у грудні 2021 року заявник та відповідач за рахунок спільних коштів придбали автомобіль «Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору, який зареєстрований на відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_4 від 05.12.2021 та на даний час знаходиться у відповідача в користуванні. Позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідач не бажає у добровільному порядку компенсувати частину вартості автомобіля. Усі спроби позивача врегулювати питання компенсації у добровільному порядку виявились безрезультатними. Відповідач під час телефонної розмови мирним шляхом поділити або сплатити частину вартості автомобіля відмовився та повідомив у разі якщо позивач буде претендувати на частину вартості автомобіля, то він автомобіль продасть або знищить його. Отже. відповідач без згоди заявника має можливість у будь-який час відчужити іншій особі даний автомобіль, що може у подальшому ускладнити або ж зробити неможливим питання щодо його поділу. Для виконання відповідачем вказаних дій не є обов`язкова згода іншого співвласника, зокрема позивача. З метою недопущення відчуження майна заявника, задля забезпечення виконання судового рішення у подальшому, позивач вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача належний йому на праві власності автомобіль.

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та перевіривши її на відповідність вимогам процесуального закону, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

25.12.2023 до Городенківського районного суду, через поштове відділення, поступила позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Резнік К.О., до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, а саме просить суд: визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача - автомобіль «Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору, з рівними частками права власності у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав № 2616 від 06.06.2019); стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав № 2616 від 06.06.2019) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошові кошти у якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіля «Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору, у розмірі 144 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1440,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17 925,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. дану справу за № 342/1605/23 розподілено судді Гайдич Р.М.

В позовній заяві позивач зазначає, що автомобіль «Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору був придбаний сторонами за час перебування у шлюбі та зареєстрований на відповідача і перебуває у його користуванні. Беручи до уваги те, що автомобіль не є річчю індивідуального користування, то можна дійти висновку, що даний автомобіль є спільною власністю подружжя та кожному з них належить рівна частка автомобіля, тобто по 1/2.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «Mercedes-Benz» Sprinter 311CDI, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору належить ОСОБА_2 .

Отже, на час розгляду заяви про забезпечення позову існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_2 , як власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року, справа № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу».

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном (постанова ВС від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19).

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого та рухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження вказаного в заяві про забезпечення позову майна.

Суд зазначає, що заборона на відчуження транспортного засобу не є позбавленням права власності ОСОБА_2 , і цей захід не перешкоджає користуванню названим у заяві майном.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна, яке перебуває у власності ОСОБА_2 , є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково шляхом накладення заборони на відчуження майна.

Керуючись ст.ст.149 153,352 - 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Резнік Катерина Олександрівна про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відчуження автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter 311CDI, д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 виданий 06.06.2019 року, орган що видав № 2616.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала складена 15.01.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.