Справа № 132/3962/23
Провадження № 2/132/195/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" січня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 він прийняв відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте, приватним нотаріусом Хмільницькго районного нотаруального округу Вінницької області Дудар К.Д. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда- ОСОБА_3 , з тієї підстави, що зазначений житловий будинок відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 . За вказаних підстав звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, проте попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, згідно заяви (зареєстрована за вх. 536/24 від 22.01.2024) позовні вимоги визнає, просить розгляд справи провести за його відсутності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами ст.ст.1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позива- ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач прийняв відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте, приватним нотаріусом Хмільницькго районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда- ОСОБА_3 , з тієї підстави, що зазначений житловий будинок відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 , а колгоспний двір припинив своє існування у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 14.03.1989 на підставі рішення Калинівської районної Ради № 108 від 31.03.1989, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Домогосподарство зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 БТІ на праві приватної власності 14.03.1989 та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 643.

Членом колгоспного двору станом на 15.04.1991 були ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про інших членів колгоспного двору у свідоцтві про право власності на будинок відсутні. Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок на час розгляду справи є чинними.

Відповідно до ст.ст.120,123 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні відсутні. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. «а» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно до ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач спадщину прийняв після смерті ОСОБА_3 до складу якої увійшов житловий будинок, що є предметом даного спору, утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси позбавлений можливості за обставин незалежних від його волі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, відтак позов є обґрунтований.

Відповідач по справі позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216-1217, 1220, 1221, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, вартістю 84000 грн, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: