Справа № 727/1771/24
Провадження № 2-з/727/17/24
УХВАЛА

20 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

Заявницею ОСОБА_1 , одночасно із поданням позовної заяви, було подано заяву про забезпечення позову. В якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 та її представникам укладати угоди та проводити реєстраційні дії стосовно відчуження чи обтяження майна ОСОБА_2 в межах суми 1718724,20 грн.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу, здійснити будь-які дії щодо відчуження майна до винесення рішення у справі.

Дослідивши подану до подання позовної заяви, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно дост.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

Так, у поданій до суду заяві про забезпечення позову відсутні відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема: відомості про належне майно ОСОБА_2 на яке просять встановити арешт. Також до матеріалів заяви не додано підтверджуючих документів про сплату судового збору..

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Згідно вказаного висновку повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури та це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Танасійчук Н.М.