Справа № 559/3357/21
Провадження № 2/559/7/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Юрчук Ю.М.

за участю представника позивача - адвоката Рідченко М.В.,

представника відповідача - адвоката Пащука Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області, про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області, про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Смига Дубенського району Рівненської області померла її баба ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося на день смерті заповіла їй - своїй внучці ОСОБА_1 . Даний заповіт було посвідчено 19 вересня 2006 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області Польовою Н.Б. за реєстром №182. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Вона вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , так як була зареєстрована разом із нею за адресою АДРЕСА_1 . 11 липня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 19 лютого 2019 року звернулась до нотаріуса з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Проте, 19 лютого 2019 року приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка І.А. надала їй постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Зі змісту постанови стало відомо, що 24 квітня 2018 року за заявою сина померлої ОСОБА_2 приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №48/2018. До матеріалів справи ОСОБА_2 було надано заповіт померлої ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. 11 січня 2018 року за реєстром №01. 27 листопада 2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Про наявність заповіту ОСОБА_3 , яким вона заповіла все майно ОСОБА_2 , вона дізналась із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Раніше ОСОБА_2 повідомляв їй, що він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини і буде претендувати на майно матері ОСОБА_3 , але про наявність на його ім`я нового заповіту він не повідомив.

У зв`язку з цим вона зверталась за юридичною допомогою до адвоката і хотіла ставити питання про усунення ОСОБА_2 від можливого спадкування, так як її бабуся ОСОБА_3 постійно хворіла, потребувала стороннього догляду, який вона їй надавала, а її син ОСОБА_2 взагалі про неї не турбувався і не приїжджав до неї протягом багатьох років. Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому склалась така ситуація, що лише вона допомагала своїй бабусі ОСОБА_3 і доглядала за нею. Проте, проконсультувавшись з декількома юристами дізналась, що у разі наявності у неї заповіту на все майно, вона є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а тому необхідності усувати від можливого спадкування ОСОБА_2 немає необхідності. Після того як отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змогла повірити в те, що ОСОБА_3 змінила свою думку і склала новий заповіт на свого сина ОСОБА_2 , який нею не цікався взагалі, не допомагав протягом багатьох років і приїхав до неї лише перед її смертю. Вона фактично з 11 років проживала разом із татом у бабусі ОСОБА_3 , забезпечувала її ліками, продуктами харчування, одягом та всім необхідним, допомагала по господарству та по дому. В них склались добрі відносини, вона постійно говорила, що після її смерті все її майно перейде їй.

ОСОБА_3 постійно хворіла, їй був поставлений діагноз: Ішемічна хвороба серця. Аортокардіосклероз з гіпертензією. СН 2Б ст. Вона приймала багато ліків, а останні роки в неї були проблеми з пам`яттю, тому вважає, що на момент посвідчення заповіту 11 січня 2018 року ОСОБА_3 перебувала в такому стані, який позбавляв її можливості реально усвідомлювати те, що з нею відбувалось та вільно висловлювати свою волю.

Вважає, що ОСОБА_3 за станом здоров`я при посвідченні заповіту 11 січня 2018 року на їм`я ОСОБА_2 не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку з цим не можливо вважати заповіт ОСОБА_3 від 11 січня 2018 року дійсним та посвідченим відповідно до чинного законодавства. Тому, просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 посвідчений 11.01.2018 секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. за реєстром №01 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та державну реєстрацію права власності за відповідачем на зазначений житловий будинок, а також стягнути понесені судові витрати.

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Пащуком Т.С. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого з обставинами та підставами, викладеними у позовній заяві сторона відповідача не згодна та позовні вимоги не визнає з наступних підстав.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 та посвідченого 11.01.2018 року секретарем виконавчого комітету Смизької селищної ради Мазурок Вікторією Ростиславівною за реєстром № 01 на ім`я ОСОБА_2 . Відповідно, похідною позовною вимогою є скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та державної реєстрації права власності на вказаний вище житловий будинок за останнім.

Відповідно до змісту позову, ОСОБА_1 як єдине обґрунтування чому, на її думку, заповіт є незаконним наводить - "Неспроможність спадкодавиці через свій стан здоров`я на момент посвідчення Заповіту (11.01.2018) в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними".

У якості доказів цього твердження, до позовної заяви долучені копії численних медичних документів (епікризи, виписки з медичних карт, медична книжка тощо), які на думку позивачки підтверджують хронічні хвороби ОСОБА_3 , та які, в свою чергу, зумовили неможливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Аналіз діагнозів спадкодавця, встановлені у медичних установах, а саме: гіпертонічна хвороба, кардіо-церебральна форма, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз, поширений остеохондроз хребта тощо, дає підстави дійти висновку, що остання мала хронічні хвороби, які відносяться до групи серцево-судинних захворювань.

У своєму позові ОСОБА_1 так само посилається на вказані вище хвороби та діагнози ОСОБА_3 як на причини неможливості останньою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, усі вище вказані хвороби, якими дійсно хворіла ОСОБА_3 жодним чином не впливали і не могли впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) здатність керувати ними.

Крім того, вважає, що 19.02.2019 року приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка І.А. винесла вмотивовану та законну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до змісту норм законодавства вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Вважає, що твердження позивачки, які власне є підставою заявленого позову не висновуються на належних, допустимих та достатніх доказах, а є лише її домислами. Відтак, позов ОСОБА_1 є безпідставним, тому просить у задоволення позовних вимог відмовити.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 30 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, а також задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про витребування доказів по справі, а саме: оригіналів медичних карток ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30 січня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В. витребувано у приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. належним чином завірену копію спадкової справи №48/2018 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В., по справі призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09 червня 2023 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 09 червня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В., по справі призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку ОСОБА_1 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

09 листопада 2023 року матеріали цивільної справи №559/3357/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно повернуто до суду, оскільки оплата за проведення експертизи не проведена.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Окрім того, ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04 січня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рідченко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала з підстав, зазначених у позові, який просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Пащук Т.С. в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив суд в їх задоволені відмовити за безпідставністю. Підтримав поданий відзив на позовну заяву.

Приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданої до суду заяви, просить розглядати справу без її участі.

Представник Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Селищний голова О.Федоров подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у матеріалах справи документами.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис №17 (а.с. 14).

У свідоцтві про народження позивачки, яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_7 », батьком зазначений ОСОБА_5 (а.с. 9, 10).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_3 , актовий запис №27 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09 червня 2005 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С., ОСОБА_3 є спадкоємцем майна чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13).

19 вересня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося на день смерті заповіла внучці ОСОБА_1 . Даний заповіт було посвідчено 19 вересня 2006 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області Польовою Н.Б. за реєстром №182 (а.с. 15).

Згідно відповіді на запит адвоката Мельник Т.В. від 02.11.2018 за № 110 КНП "Смизький ЦПМСД" Смизької селищної ради, ОСОБА_3 на протязі 2013 - 2017 років надавалася медична допомога працівниками Смизької АЗПСМ, а саме 10.05.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу; 16.06.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу; 31.05.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. з цефалічним кохлео- вестибулярним синдромом; 07.06.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. з цефалічним кохлео- вестибулярним синдромом; 21.10.2013 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 05.05.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 07.05.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 23.09.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 20.04.2016, діагноз ІХС АСКС з гіпертензією і порушенням ритму, ДЕП 2 от. атеросклеротичного генезу. Поширений остеохондроз хребта. ДОА суглобів нижніх кінцівок ФНС 2 ст.; 02.09.2016, діагноз ІХС АСКС з гіпертензією і порушенням ритму, ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу. Поширений остеохондроз хребта. ДОА суглобів нижніх кінцівок ФНС 2 ст. Післятравматична (2009 р.) контрактура лівого гомілково-ступеневого суглобу; 04.05.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 14.09.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 18.10.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 15.11.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст. (а.с. 17).

Згідно відповіді на запит адвоката Мельник Т.В. від 09.11.2018 р. за № 49 Дубенської міської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги на адвокатський запит, щодо хворої ОСОБА_3 протягом 2013-2017 років було зареєстровано та направлено бригади Смизького ППБ Дубенської станції швидкої медичної допомоги для надання екстреної медичної допомоги 49 разів. У всіх випадках лікарями швидкої медичної допомоги був виставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба, кардіо-церебральна форма (а.с. 18).

Відповідно до листа від 19.11.2018 лікаря-терапевта КЗ "Дубенська ЦРЛ", ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ "Дубенська ЦРЛ" на протязі 2013-2017 років з 16.09.2015 р. по 29.09.2015 р. Діагноз: Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз (а.с. 19).

Згідно повідомлення КЗ "Дубенська центральна районна лікарня" від 26.11.2018 за № 986, ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в період з 14.08.2014 р. по 26.08.2014 р. Діагноз: ІХС. Атеросклеротичний аортокардіосклероз. Артеріальна гіпертензія II ст., 2, ризик 3. СН II ст.; з 22.02.2016 року по 05.03.2016 р. Діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст., ступінь 2, ризик 4. ІХС. Атеросклеротичний аорто кардіосклероз (а.с. 20).

Згідно повідомлення КНП "Смизький ЦПМСД" Смизької селищної ради №30 від 26.03.2019, ОСОБА_3 в період січень-березень 2018 року надавалася медична допомога: 17.01.2018, 22.01.2018 та 15.02.2018, діагноз: Ішемічна хвороба серця, аортокардіосклероз з гіпертензією (а.с. 23).

Аналогічні діагнози зазначені у наданій копії медичної картки ОСОБА_3 , а також у медичній карті стаціонарного хворого №1868 (а.с.24-63).

Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, ОСОБА_8 , приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу, розглянувши документи, подані ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановила наступне:

24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., заведена спадкова справа № 48/2018 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем померлої є її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на якого померла ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01. ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом 24 квітня 2018 року.

11 липня 2018 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася внучка померлої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на яку померла ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182.

27 листопада 2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (посвідченим ОСОБА_9 , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01) на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 . При цьому для вчинення зазначеної нотаріальної дії ОСОБА_2 надав нотаріусу документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, а також склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

19 лютого 2019 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася внучка померлої - ОСОБА_1 , з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим ОСОБА_10 , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Разом з тим, за заповітом, посвідченим ОСОБА_9 , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, померла ОСОБА_3 усе належне їй рухоме та нерухоме майно, а також усе те, що буде належати їй на день смерті, заповідала ОСОБА_2 . Таким чином , даним заповітом ОСОБА_3 позбавила права на спадкування усіх інших осіб, крім ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного Кодексу України.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 1254 Цивільного Кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій його частині в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином скасування заповіту є остаточним і не підлягає відміні.

В даній ситуації заповіт, який посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, згідно якого померла ОСОБА_3 усе належне їй майно заповіла своєму синові - ОСОБА_2 , скасував попередній заповіт, а саме заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182, згідно якого померла ОСОБА_3 усе належне їй майно заповіла своїй внучці - ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 не має право на спадкування за заповітом після смерті її баби - ОСОБА_3 .

Постановлено відмовити у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , після смерті її баби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживала в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 50 Закону України « Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України строк оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - три роки (а.с. 21-23).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №292512734 від 24.12.2021, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64).

Згідно повідомлення №31/01-16 від 07.02.2022 приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої Ірини Анатоліївни, нею 24.04.2018 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , номер спадкової справи в книзі обліку та реєстрації спадкових прав 48/2018, номер спадкової справи у спадковому реєстрі 62325703. Спадкоємцем за заповітом (посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01 та складений щодо всього належного померлій майна) є син померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 79)

Про це є свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №68419390 від 07.02.2022 (а.с. 80).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою. І.А. надано копію спадкової справи 48/2018 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем померлої є її син - ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і на якого померла ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01. ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом 24 квітня 2018 року.

11 липня 2018 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на яку померла ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182.

27 листопада 2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (посвідченим ОСОБА_9 , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01) на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, і ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , після смерті її баби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживала в АДРЕСА_1 .

У матеріалах спадкової справи наявні копії заповітів, посвідчених від імені ОСОБА_3 , а саме: 11 серпня 2005 року, за реєстровим №117, 21 грудня 2005 року, за реєстровим №210, 19 вересня 2006 року за реєстровим №182. Відповідно заповіту ОСОБА_11 складеному 11 січня 2018 року, на випадок своєї смерті спадкодавець зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району Мазурок В.Р. 11 січня 2018 року та підписано заповідачем, ОСОБА_3 у її присутності, особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено, зареєстровано в реєстрі за № 01 (а.с. 157-188).

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

Згідно ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12 та у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18, постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 320/553/16.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

У статті 1233 Цивільного кодексу України, зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. (ч. 1 ст. 1236 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу . Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1251 Цивільного кодексу України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно положень частин 2, 3, 4 ст. 1254 Цивільного кодексу України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Тобто, чинність попереднього заповіту не відновлюється у випадку, коли новий заповіт був визнаний недійсним, за виключенням випадків, коли недійсність нового заповіту зумовлена вчиненням його заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (стаття 225 ЦК України), або якщо новий заповіт визнаний судом недійсним як такий, що було вчинено під впливом насильства (стаття 231 ЦК України). Існування таких винятків обумовлено відсутністю волі спадкодавця на складання нового заповіту, а відтак - презумпцією волі на збереження чинними умов попередньо складеного заповіту.

Відповідно до статті 1257 Цивільного кодексу України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стаття 1257 Цивільного кодексу України, передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Мотивована оцінка і висновки суду.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 , посвідченого 11 січня 2018 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. за реєстровим №01 на ім`я ОСОБА_2 . Судом достовірно встановлено, що оспорюваний заповіт було посвідчено уповноваженою особою, заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, стороною позивача не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, обставини з якими закон пов`язує застосування частини першої статті 225 ЦК України не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочинів недійсними може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними, що не підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, оспорюваний заповіт є дійсним, тобто відповідає вимогам закону, оскільки посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17, щодо визначення ознак дійсного заповіту.

Заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, згідно якого померла ОСОБА_3 усе належне їй майно заповідала своєму синові ОСОБА_2 , скасував попередній заповіт, а саме заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області 19 вересня 2006 року ОСОБА_10 за реєстром №182, згідно якого померла ОСОБА_12 усе належне їй майно заповіла своїй внучці ОСОБА_1 .

Постанова приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої Ірини Анатоліївни про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, позивачем ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Отже, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту. Зважаючи на це, відсутні також підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за відповідачем.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 січня 2022 року у виді накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишаються за позивачем, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України

Керуючись ст.ст. 1-19, 23, 76-113, 128-132, 158, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області, про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно - відмовити за безпідставністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 січня 2022 року у виді накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна (адреса: вул. Свободи, буд.7, офіс 60, м. Дубно, Рівненської області)

Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області (адреса: вул. Заводська, 1 «б», смт. Смига, Дубенського району, Рівненської області, ).

Суддя: