Справа № 203/2806/22
Провадження № 2/0203/91/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю прокурора Волкогон Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Юдіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності з припиненням речового права та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

встановив:

04 серпня 2022 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександр Анатолійович звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що територіальній громаді м. Дніпра з 2003 року належить по праву власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з наступних підстав. Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року було прийнято у комунальну власність міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, та внесено зазначені об`єкти нерухомого майна до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста. Відповідно до п.49 переліку житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної громади м. Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, до комунальної власності передано в цілому житловий будинок АДРЕСА_2 , введений в експлуатацію в 1901 році, загальною площею 1202,04 кв.м. Згідно поетажних планів будівлі А-4 за адресою: АДРЕСА_3 , складених в 1975 та 1989 роках, на першому поверсі знаходяться нежитлові приміщення № № 15, 16, 17, а на другому поверсі нежитлове приміщення №18, на третьому та четвертому поверхах розташовані житлові квартири. З вказаних поетажних планів чітко видно, що на першому та другому поверхах будівлі не існує жодних квартир, а розташовані виключно нежитлові приміщення. Будинок АДРЕСА_3 в цілому прийнятий на баланс КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради 01.04.2004 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 277 від 22.01.2004 року. При цьому, відповідно до ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент прийняття рішення Дніпропетровської міської ради від 19.11.2003 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто, право власності на нерухоме майно до 2004 року виникало з моменту фактичної передачі об`єкту нерухомого майна набувачеві. На час передачі в будинку АДРЕСА_3 знаходились нежитлові приміщення №№ 16, 17, 18, які відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №36/80 від 27.08.2010 року, з 31.03.2011 року передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в подальшому в 2012 році передані на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2012 року у справі №38/5005/11447/2012 було відкрито провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у цій справі було затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради зобов`язалось в якості відступного передати ТОВ «Солярис» 96 об`єктів нерухомого комунального майна, які перебували на балансі підприємства, у т.ч. нежитлове приміщення №17, загальною площею 154,5 кв.м, розташоване на першому поверсі в житловому будинку літ. А-4 по АДРЕСА_3 . 27.07.2013 року між ТОВ «Солярис» та ТОВ «Галлій» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Прокуратурою Дніпропетровської області було внесено апеляційну скаргу на ухвалу від 24.07.2013 року, після чого мирова угода була визнана недійсною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року на підставі заяви ТОВ «Солярис». Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 року у справі № 38/5005/11447/2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 22.07.2014 року, було частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та припинено провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2014 року у справі № 201/8471/14-к ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3652 КК України. Зокрема, вироком встановлено, що засуджена ОСОБА_6 , будучі арбітражною керуючою КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, уклала мирову угоду про відчуження комунального майна за відсутності правових підстав, чим спричинила збитки територіальній громаді м. Дніпропетровська. Після визнання недійсною мирової угоди, укладеної у справі № 38/5005/11447/2012, прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська до Господарського суду Дніпропетровської області було подано позов про витребування у ТОВ «Галлій» на користь територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (справа № 904/149/14). Під час розгляду вказаної справи судом, ТОВ «Галлій» 28.01.2014 року на загальних зборах учасників товариства прийняло рішення про передачу у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська нерухомого майна, що безпідставно було відчужено в процедурі банкрутства КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, у т.ч. нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Рішенням сесії VІ скликання Дніпровської міської ради № 15/47 від 29.01.2014 року визначено, що об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, є об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, зокрема і спірне нежитлове приміщення. 06.02.2014 року між ТОВ «Галій» та Дніпровською міською радою складено акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Галій», діючи на виконання рішення № 15/47 від 29.01.2014 року передало у комунальну власність м. Дніпропетровська, а КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради прийняло та облікувало на балансі нежитлове приміщення № 17 у житловому будинку літ. А-4 по АДРЕСА_3 . Після винесення рішення № 15/47 від 29.01.2014 року та підписання акту прийому-передачі з ТОВ «Галій», міською радою 16.04.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності територіальної громади м. Дніпропетровська на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01).

Тим часом, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 року у справі №175/207/16 було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, за відсутності будь-якого правового спору з Дніпропетровською міською радою, без жодних правових підстав та без залучення останньої до участі у справі, припинено право власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , скасовано державну реєстрацію права власності за №5918508 від 16.04.2014 року, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01 та зобов`язано державного реєстратора закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно. На підставі вказаного рішення суду 21.03.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. внесено записи про припинення права власності територіальної громади м. Дніпропетровська на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 24.05.2016 року заочне рішення від 15.02.2016 року було скасовано, а ухвалою від 08.06.2016 року позовну заяву залишено без розгляду. В зв`язку з цим, Дніпровська міська рада 23.07.2019 року поновила незаконно скасований запис про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Крім того, Дніпропетровською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 40000039 від 02.08.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом шахрайства об`єктами комунального майна нежитловими приміщеннями № 17 та АДРЕСА_4 . В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні Дніпровська міська рада була визнана потерпілою та встановлено, що на підставі договору оренди № 366-УКВ/08 від 20.08.2008 року, укладеного між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ПП «Сервіс-Буд» в особі директора Бабенка К.Є., було передано в оренду нежитлове приміщення № 17, загальною площею 139,3 кв.м, розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 (на той час м. Дніпропетровську). Вказаний договір було розірвано на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2012 року у справі № 28/5005/17370/2011.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2012 року у справі № 0418/5790/2012 було задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_10 та, зокрема, визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , укладений 30.01.2012 року між ПП «Сервіс-Буд» та ОСОБА_3 , а також визнано за останнім право власності на квартиру АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення державним реєстратором Ковальову Л.Т. видано свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 01.02.2013 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року рішення суду першої інстанції від 07.09.2012 року було скасовано та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі. При цьому, запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасовано не було, оскільки на час винесення рішення судом апеляційної інстанції квартира АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 02.02.2013 року була відчужена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , а останнім за договором купівлі-продажу від 14.05.2013 року відчужена ОСОБА_5 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду від 20.02.2014 року у справі № 175/400/14 було задоволено позов ОСОБА_5 до ТОВ «Солярис» про визнання добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 . Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року рішення суду першої інстанції від 20.02.2014 року було скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. На підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Лозенко В.В. 22.01.2016 р. за реєстром № 112, було відчужено на користь ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 , яка за своєю суттю є тим самим нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , належну по праву власності територіальній громаді м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради. В подальшому, на підставі договору довічного утримання між ОСОБА_11 та відповідачем ОСОБА_2 від 08.10.2021 р. право власності на спірне нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 . Всі дії щодо перереєстрації спірного приміщення АДРЕСА_1 як «квартири» мають на мету протиправне перешкоджання поверненню цього майна територіальній громаді міста Дніпра, при цьому, жодних рішень уповноважених органів щодо дозволу на реконструкцію чи зміну цільного призначення цього приміщення з метою його визнання житловим приміщенням не приймалось. До інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дійсно подавались декларація про початок будівельних робіт від 03.07.2012 р. № ДП0 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 про проведення реконструкції спірного приміщення в житлове, проте в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 40000039 було встановлено, що підписи на вказаних деклараціях підроблені, особи, зазначені як виконроб та інженер технічного нагляду, не виконували відповідних функцій щодо цього об`єкту. Більше того, після того, як нерухоме майно за вказаною вище адресою було зареєстровано як квартира воно продовжувало використовуватись як нежитлове офісне приміщення.

Таким чином, право власності на приміщення АДРЕСА_1 , зареєстроване як на квартиру АДРЕСА_5 за відповідачем виникло незаконно, на підставі правочинів, що суперечать публічному порядку, оскільки неодноразове відчуження цього майна не може бути засобом легалізації права власності, суперечить нормам діючого законодавства щодо незаконно переобладнаного та самовільно захопленого комунального майна. Через незаконну повійну реєстрацію права власності на одне й те саме приміщення: за Дніпровською міською радою на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та за відповідачем на квартиру АДРЕСА_1 , територіальна громада міста Дніпро не може реалізувати своє право власності, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. Прокурор просив скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) з одночасним припиненням речового права та стягнути з відповідача судові витрати у справі (т. 1 а.с. а.с. 1 36).

Після надходження з адресно-довідкового підрозділу щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 45) ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. До участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т. 2 а.с. а.с. 46 47).

В підготовче судове засідання 02 листопада 2022 року з`явилась прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури Волкогон Т.В., інші учасники справи в засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце підготовчого судового засідання належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб без самостійних вимог підготовче засідання у цивільній справі було відкладено на 22 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 58).

22 листопада 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що серед підстав позову у цивільній справі № 203/2826/22 зазначені обставини, які встановлені в ході досудового розслідування кримінального провадження № 40000039. При цьому, вказане провадження надійшло до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для розгляду по суті, ухвалою від 21 жовтня 2022 р. призначено підготовче засідання з розгляду вказаного кримінального провадження (справа № 203/3958/22). У зв`язку з цим, представник відповідача просила зупинити провадження у цивільній справі № 203/2826/22 до завершення розгляду Кіровським районним судом міста Дніпропетровська кримінального провадження № 40000039 справа № 203/3958/22 (т. 2 а.с. а.с. 68 69).

Підготовче судове засідання 22 листопада 2022 року не відбулося через відключення в Кіровському районному суді міста Дніпропетровська електричної енергії (т. 2 а.с. 71).

09 грудня 2022 року від заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову. Заява мотивована тим, що Законом Україні «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» було внесено зміни до законодавчого регулювання способів захисту права власності. Згідно нової редакції ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» не підлягають скасуванню або вилученню відомості, що були внесені до Державного реєстру речових прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Прокурор зауважував, що відносно кожного об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкривається один розділ, у разі помилкового відкриття двох чи більше розділів щодо одного й того ж нерухомого майна, додаткові розділи підлягають закриттю. Щодо спірного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують паралельні розділи: на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке належить територіальні громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, та протиправно відкритий на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. З цих підстав, ефективним способом захисту порушених права буде скасування незаконної реєстрації права власності відповідача з одночасним закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого щодо квартири АДРЕСА_1 , яка є нічим іншим, як належним територіальній громаді міста Дніпра нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 . В новій редакції позовних вимог прокурор просив скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер ) з припиненням речового права та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційний № (т.2 а.с. а.с. 79 87).

В підготовче судове засідання 12 грудня 2022 року з`явились прокурор, представник позивача та представник відповідача, треті особи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено прийняти заяву представника прокуратури про зміну предмету позову та оголосити перерву до 16 січня 2023 року. (т. 2 а.с. 97)

В підготовче судове засідання 16 січня 2023 року з`явились прокурор, представник позивача та представник відповідача, треті особи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено відкласти розгляд клопотання про зупинення провадження у справі, задовольнити клопотання представника відповідача та оголосити перерву до 01 лютого 2023 року для надання можливості подати клопотання до суду (т. 2 а.с. а.с. 104 105).

В підготовче судове засідання 01 лютого 2023 року з`явились прокурор та представник позивача, представник відповідача та треті особи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим та клопотанням представника відповідача про відкладення розгляд справи було відкладено на 17 лютого 2023 року (т. 2 а.с. 112)

17 лютого 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи, яке було мотивоване тим, що підставами позову у цивільній справі № 203/2806/23 прокурором, середі іншого, зазначена можлива підробка підписів на документах, які стали підставою для перереєстрації права власності на спірне нерухоме майно та зміни його цільового призначення з нежитлового на житлове приміщення. З метою підтвердження чи спростування вказаних обставин представник відповідача просила призначити судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (т. 2 а.с. а.с. 120 121).

В підготовче судове засідання 17 лютого 2023 року з`явився прокурор, інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з цим у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 03 березня 2023 року (т. 2 а.с. 124).

03 березня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач зазначав, що прокурором не подано доказів набуття Дніпровською міською радою права власності на спірне нерухоме майно, оскільки порядок набуття територіальними громадами права комунальної власності на нерухоме майно, що належало іншим суб`єктам, визначалось Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», при цьому, таке право підлягало реєстрації в порядку, визначеному Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (з наступними змінами та доповненнями). До суду не надано доказів реєстрації за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права комунальної власності на приміщення 17 в буд. АДРЕСА_3 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року про прийняття у власність міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі. Посилання прокурора на 128 ЦК УРСР, чинного до 31.12.2004 р., є помилковим, оскільки ця норма регулювала момент переходу права власності лише за договором. Також, відповідач зауважував на безпідставності тверджень в позовній заяві про виникнення права у ОСОБА_3 права власності на спірні приміщення на підставі підроблених документів, оскільки вони нічим не підтверджені. Додані до позовної заяви прокурора протоколи допитів свідків є недопустимими доказами, оскільки свідки мають бути допитані в судовому засіданні. Посилання в позовній заяві на нікчемність правочинів щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , на підставі яких право власності перейшло до відповідача, з мотивів того, їх суперечності публічному порядку є невірними через те, що для застосування положень ст. 228 ЦК України необхідно встановити наявність умислу на порушення публічного порядку у обох сторін кожного правочину, проте доказів цього до справі не додано. З наведених підстав, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомив про орієнтовні витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 15 000 грн. (т. 2 а.с. а.с. 130 137).

В підготовче судове засідання 03 березня 2023 року з`явились прокурор, представник позивача та представник відповідача, треті особи в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, письмові заперечення щодо клопотання про призначення експертизи, задовольнити клопотання прокурора та відкласти підготовче засідання на 24 березня 2023 року (т. 2 а.с. 150).

Згідно поданих прокурором заперечень проти клопотання відповідача про призначення експертизи, враховуючи, що надані до матеріалів цивільної справи висновки експертів не викликають сумнівів щодо їх повноти та достовірності, виконані уповноваженими суб`єктами в ході досудового розслідування кримінального провадження, вони є належними та допустимими доказами, а проведення повторного експертного дослідження з цих самих питань призведе лише до затягування розгляду цивільної справи (т. 2 а.с. а.с. 145 149).

16 березня 2023 року від прокурора надійшла відповідь на відзив. В своєї відповіді прокурор зазначав, що будинок АДРЕСА_3 був побудований в 1901 році, згідно планів будівні за станом на 1975 рік та 1989 рік на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 знаходяться нежитлові приміщення № 15, № 16 та АДРЕСА_5 , на другому поверсі нежитлове приміщення № 18, на третьому та четвертому поверсі квартири. Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з будівлями та спорудами були прийняті у комунальну власність. Згідно п. 49 Переліку житлового фонду ОКЖП «Південне» передало до комунальної власності в цілому житловий будинок АДРЕСА_3 . Право комунальної власності на цей будинок було зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР в обліковій книзі № 48ЖЮ (запис № 4827-131 від 25.06.2009). Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 27.08.2010 р. № 36/80 будинок був переданий на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в 2012 році на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» ДМР. Дніпропетровською міською радою було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний № 01). Відповідач ОСОБА_2 як директор ПП «Сервіс-Буд» укладав договір оренди цього приміщення саме з Дніпропетровською міською радою, що не викликало у нього сумнівів про наявність у орендодавця відповідних прав на спірне майно. Прокурор також зауважував, що наявність у територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради права власності на спірне нерухоме майно підтверджене рішеннями судів в господарських та цивільних справах № 38/5005/11447/2012, № 904/149/14, № 28/5005/17370/2011, № 0418/5790/2012, № 175/207/16, № 175/400/14, № 904/4475/20. Щодо заволодіння відповідачем спірним майном, прокурор зазначав обставини, раніше викладені в позовній заяві, про взаємопов`язані правочини та судові спори між відповідачем та іншими пов`язаними з ним особами, що були спрямованими виключно на створення видимих підстав для оформлення права власності на спірне нежитлове приміщення за ОСОБА_2 . Окремо, у відповіді на відзив прокурор звертав увагу, що рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2022 року у цивільній справі № 203/2779/20 було відмовлено в позову ОСОБА_2 до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської О.В., яка поновила державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за Дніпровською міською радою. Після того, як в позові було відмовлено, ОСОБА_2 в ході апеляційного провадження відмовився від позову чим, на думку прокурора, підтвердив відсутність у нього підстав оспорювати рішення та дії державного реєстратора. На підтвердження доводів про нікчемність правочинів відносно спірного нерухомого майна, згідно яких право власності на нього було зареєстровано за ОСОБА_2 прокурор зауважував наступне. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочини, що порушують публічний порядок, є нікчемними. До нікчемних правочинів, зокрема, належать правочини, спрямовані на незаконне заволодіння майном територіальної громади. Про спрямованість дій учасників правочинів та судових розглядів на незаконне заволодіння майном територіальної громади свідчить сама по собі узгодженість дій та штучність судових спорів в ході виникнення наступних правовідносин: право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення суду Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2012 року у справі № 0418/5790/2012 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 30.01.20212 року між ПП «Сервіс-Буд» та ОСОБА_3 .. При цьому, власником та директором ПП «Сервіс-Буд» був ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 є батьком дружини ОСОБА_2 , ОСОБА_12 . Згідно декларації про початок будівельних робіт від 13.07.2012 р. № ДП0 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 нежитлове приміщення АДРЕСА_1 було зареєстроване як житлове квартира АДРЕСА_5 , після чого за договором купівлі-продажу від 02.02.2013 року ця квартира була відчужена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , яким за договором купівлі-продажу від 14.05.2013 року її було продано ОСОБА_5 . На підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 від 22.01.2016 р. за реєстром № 112, цю квартиру було відчужено на користь ОСОБА_11 , який на підставі договору довічного утримання від 08.10.2021 р. здійснив її відчуження на користь відповідача ОСОБА_2 . При цьому, прокурор просив врахувати, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 були лише номінальними власниками спірного майна та формальними учасниками правочинів. У зв`язку з наведеним прокурор наполягав на задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. а.с. 157 169).

24 березня 2023 року від третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 надійшли пояснення, в яких він зазначив, що не заперечує проти позовних вимог. ОСОБА_5 повідомив, що формально уклав договір з ОСОБА_4 про купівлю квартири АДРЕСА_1 , фактично грошові кошти за неї ОСОБА_4 не передавав. На прохання ОСОБА_12 він уклав з ОСОБА_11 договір позики грошових коштів в забезпечення якого передав в іпотеку вказану квартиру. При цьому, фактично ніяких коштів він не одержував, а в період з 2014 по 2016 роки був формальним власником квартири. З жодними позовами до Дніпровської міської ради про скасування державної реєстрації прав власності на спірну квартиру ОСОБА_5 не звертався, ніяких реальних майнових прав на цю квартиру він не набував. В подальшому, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя права на кв. АДРЕСА_1 були перереєстровані на ОСОБА_11 (т. 2 а.с. а.с. 188 190.)

Підготовче судове засідання 24 березня 2023 року не відбулося у зв`язку зі зайнятістю судді в іншому провадженні (т. 2 а.с. 191).

24 березня 2023 року від представника відповідача надійшли пояснення щодо заперечень прокурора проти клопотання про призначення експертизи, в яких зазначалось, що прокурор, який звернувся з позовом у цивільній справі № 203/2806/22, не бу учасником групи прокурорів у кримінальному провадженні № 40000039, а отже не має права подавати до суду експерті висновки з цього кримінального провадження, а подані висновки, таким чином, є недопустимими доказами (т.2 а.с. а.с. 196 197).

В підготовче судове засідання 18 квітня 2023 року з`явились прокурор та представник Дніпровської міської ради. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

В підготовчому судовому засіданні 18 квітня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки розгляд Кіровським районним судом міста Дніпропетровська кримінального провадження № 40000039 по суті не перешкоджає розгляду цивільної справи (т. 2 а.с. 201 на зв. дія 16).

Також, в підготовчому судовому засіданні 18 квітня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі експертизи, оскільки у справі наявні експертні висновки, зроблені уповноваженою особою, та вони не викликають сумнівів у своїй повності та достовірності (т. 2 а.с. 201 на зв. дія 20).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 203/2806/22 та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 05 травня 2023 року (т. 2 а.с. а.с. 200, 203, 204).

03 травня 2023 року від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких зауважено, що право власності на спірне приміщення АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем протиправно: майно було передано належному відповідачеві підприємству ПП «Сервіс-Буд» за договором з Дніпровською міською радою, що в подальшому був розірваний, далі, з метою уникнення виконання обов`язку з повернення майна, право власності на це майно було зареєстроване на підставі рішення суду, що в подальшому було скасоване, та за кількома правочинами переоформлене за ОСОБА_2 . Разом з тим, кількаразове відчуження майна за цими договорами в будь-якому разі не спричиняє виникнення у відповідача права власності. З приводу реєстрації права власності на спірне приміщення як на житлове приміщення квартиру прокурор зазначав, що самочинне переобладнання або реконструкція нерухомого майна відповідно до положень ст. 376 ЦК України не спричиняє виникнення у особи права власності на об`єкт самочинного будівництва (реконструкції, переобладнання). Факт самочинного переобладнання приміщення 17 в буд. АДРЕСА_3 підтверджується тим, що згідно експертних висновків наявні декларація про початок будівельних робіт від 03.07.2012 р. № ДП0 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 мають ознаки підробки підписів. Подальше відчуження спірного нежитлового приміщення як самочинно перебудованої квартири є самостійною підставою для нікчемності усіх вчинених правочинів, оскільки самовільно переобладнане нерухоме майно об`єкт самочинного будівництва, виключене з цивільного обігу (т. 2 а.с. а.с. 212 224).

04 травня 2023 року від прокурора надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони на вчинення відносно нього реєстраційних дій (т. 2 а.с. а.с. 225 234).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року, вказану заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову, заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ) вчиняти будь-які дії (купівлі-продаж, міна, виділ часток, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передавати в іпотеку чи інше обтяження ті інше) щодо відчуження, реалізації, передачі у власність іншим особам квартири АДРЕСА_1 ; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , крім проведення реєстраційних дії за цією ухвалою (т. 2 а.с. а.с. 246 247).

В судове засідання 05 травня 2023 р. з`явились прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури та представник Дніпровської міської ради, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду цивільної справи. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 25 травня 2023 року (т. 2 а.с. а.с. 244).

В судове засідання 25 травня 2023 р. учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 19 червня 2023 року (т. 3 а.с. 7).

Судове засідання 19 червня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 11 серпня 2023 року (т. 3 а.с. 20).

Судове засідання 11 серпня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 06 вересня 2023 року (т. 3 а.с. 33).

Судове засідання 06 вересня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 29 вересня 2023 року (т. 3 а.с. 33).

Судове засідання 29 вересня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 09 листопада 2023 року (т. 3 а.с. 46).

В судове засідання 09 листопада 2023 року з`явились прокурор, представник Дніпровської міської ради та представник відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином.

В судовому засіданні 09 листопада 2023 р. прокурор та представник Дніпровської міської ради підтримали позовні вимоги з раніше зазначених підстав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з мотивів, зазначених у відзиві (т. 3 а.с. а.с. 59 60).

В судовому засіданні 09 листопада 2023 року було досліджено письмові докази та оголошено перерву до 08 грудня 2023 року (т. 3 а.с. 60).

01 грудня 2023 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про повернення пояснень третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 у зв`язку з їх поданням з порушенням вимог ст. 181 ЦПК України, оскільки до пояснень не додано доказів їх направлення іншим учасникам справи (т. 3 а.с. а.с. 87 88).

Також, 01 грудня 2023 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строків на подання доказів: судових ухвал за підсумками розгляду кримінального провадження № 40000039. Клопотання мотивоване тим, що вказані процесуальні документи були постановлені вже після закінчення підготовчого провадження у цивільній справі (т. 3 а.с. а.с. 68 86).

Судове засідання 08 грудня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 15 січня 2024 року (т. 3 а.с. 89).

15 січня 2024 р. через підсистему «Електронний Суд» від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строків на подання доказів: ухвали Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у кримінальному провадженні № 40000039 про скасування арешту на спірне майно, копії висновку експерта № 47/23 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 28 грудня 2023 р., а також договори на постачання комунальних послуг та надання послуг з охорони квартири АДРЕСА_1 , копія рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у цивільній справі № 203/4039/13-ц, копія договору позики з ОСОБА_5 та розписка до цього договору (т. 3 а.с. а.с. 96 123).

В судове засідання 15 січня 2024 року з`явились прокурор, представник Дніпровської міської ради та представник відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином.

В судовому засіданні 15 січня 2024 р. було долучено до матеріалів цивільної справи ухвали суду у кримінальному провадженні № 40000039, оскільки ці ухвали були постановлені вже після закінчення підготовчого провадження у цивільній справі № 203/2806/23 (т. 3 а.с. 126 на зв. дія 13). У зв`язку з надходженням додаткових доказів у справі було оголошено перерву в судовому засіданні до 02 лютого 2024 р.

31 січня 2024 р. від прокурора надійшли пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких прокурор зазначав, що подані представником відповідача докази є неналежними, подані з пропуском процесуального строку після закінчення підготовчого провадження. Прокурор зауважував, що у разі здійснення самочинного будівництва (в тому числі незаконного переобладнання нежитлового приміщення в житлове) особа не набуває прав на таке приміщення, тому можливе перепланування нежитлового приміщення АДРЕСА_1 без згоди власника Дніпровської міської ради, на підставі декларації про початок будівельних робіт від 03.07.2012 р. № ДП0 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3, що мають ознаки підробки підписів, не може мати жодних правових наслідків та не призводить до виникнення у відповідача будь-яких речових прав на це майно, навпаки, такі дії свідчать про спрямованість на порушення публічного порядку і є нікчемними правочинами (т. 3. а.с. а.с. 128 137).

В судове засідання 02 лютого 2024 року з`явились прокурор, представник Дніпровської міської ради та представник відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином.

В судовому засіданні 02 лютого 2024 року долучено нові докази та пояснення прокурора, досліджено додаткові докази та завершено розгляд справи. Учасники справи, які з`явились в судове засідання, підтримали свої доводи, висловлені раніше.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлюючи фактичні обставини справ суд враховує положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, суд не враховує обставини, встановлені рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2022 року у цивільній справі № 203/2779/20, оскільки воно було визнано нечинним згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову.

Згідно судових рішень у справах № 38/5005/11447/2012, № 904/149/14, № 28/5005/17370/2011, № 0418/5790/2012, № 175/207/16, № 175/400/14, № 904/4475/20, які є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлені наступні обставини.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року було прийнято у комунальну власність міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, та внесено зазначені об`єкти нерухомого майна до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста.

Відповідно до п. 49 переліку житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної громади м. Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, до комунальної власності передано в цілому житловий будинок АДРЕСА_2 , введений в експлуатацію в 1901 році, загальною площею 1202,04 кв.м.

Згідно поетажних планів будівлі А-4 за адресою: АДРЕСА_3 , складених в 1975 та 1989 роках, на першому поверсі знаходяться нежитлові приміщення № № 15, 16, 17, а на другому поверсі нежитлове приміщення № 18, на третьому та четвертому поверхах розташовані житлові квартири.

Будинок АДРЕСА_3 в цілому прийнятий на баланс КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради 01.04.2004 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 277 від 22.01.2004 року.

На час передачі в ньому знаходились нежитлові приміщення №№ 16, 17, 18, які відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 36/80 від 27.08.2010 року, з 31.03.2011 року передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав з нерухомістю» та в подальшому в 2012 році передані на баланс КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради.

На підставі договору оренди № 366-УКВ/08 від 20.08.2008 року, укладеного між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ПП «Сервіс-Буд» в особі директора Бабенка К.Є., було передано в оренду нежитлове приміщення № 17, загальною площею 139,3 кв.м, розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Вказаний договір було розірвано на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2012 року у справі № 28/5005/17370/2011.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2012 року у справі № 38/5005/11447/2012 було відкрито провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у цій справі було затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради зобов`язалось в якості відступного передати ТОВ «Солярис» 96 об`єктів нерухомого комунального майна, які перебували на балансі підприємства, у т.ч. нежитлове приміщення № 17, загальною площею 154,5 кв.м, розташоване на першому поверсі в житловому будинку літ.А-4 по АДРЕСА_3 .

27.07.2013 року між ТОВ «Солярис» та ТОВ «Галлій» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Прокуратурою Дніпропетровської області було внесено апеляційну скаргу на ухвалу від 24.07.2013 року, після чого мирова угода була визнана недійсною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року на підставі заяви ТОВ «Солярис».

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 року у справі №38/5005/11447/2012, яка набрала законної сили, було частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та припинено провадження у справі про банкрутство КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради.

Після визнання недійсною мирової угоди, укладеної у справі № 38/5005/11447/2012, прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська до Господарського суду Дніпропетровської області було подано позов про витребування у ТОВ «Галлій» на користь територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (справа № 904/149/14).

Під час розгляду вказаної справи судом, ТОВ «Галлій» 28.01.2014 року на загальних зборах учасників товариства прийняло рішення про передачу у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська нерухомого майна, що безпідставно було відчужено в процедурі банкрутства КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради, у т.ч. нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Рішенням сесії VІ скликання Дніпровської міської ради № 15/47 від 29.01.2014 року визначено, що об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, є об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, зокрема і спірне приміщення.

06.02.2014 року між ТОВ «Галлій» та Дніпровською міською радою складено акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Галій», діючи на виконання рішення № 15/47 від 29.01.2014 року передало у комунальну власність м. Дніпропетровська, а КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпровської міської ради прийняло та облікувало на балансі нежитлове приміщення № 17 у житловому будинку літ.А-4 по АДРЕСА_3 .

Після винесення рішення № 15/47 від 29.01.2014 року та підписання акту прийому-передачі з ТОВ «Галлій», міською радою 16.04.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності територіальної громади м. Дніпропетровська на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року у справі № 175/207/16 було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору недійсним. Вказаним рішенням, зокрема, припинено право власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , скасовано державну реєстрацію права власності за № 5918508 від 16.04.2014 року, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним № 01 та зобов`язано державного реєстратора закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно.

На підставі вказаного рішення суду 21.03.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. внесено записи про припинення права власності територіальної громади м. Дніпропетровська на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2016 року заочне рішення від 15.02.2016 року було скасовано, а ухвалою від 08.06.2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

В зв`язку з цим, Дніпровська міська рада 23.07.2019 року поновила скасований за рішенням суду запис про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2012 року у справі № 0418/5790/2012 було задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_10 та, зокрема, визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , укладений 30.01.20212 року між ПП «Сервіс-Буд» та ОСОБА_3 , а також визнано за останнім право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_14 , 1969 р.н., яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.02.2021 року (т. 2 а.с 170).

03 липня 2012 р. до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю була подана декларація про початок будівельних робіт № ДП0 на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. а.с. 199 203). В декларації зазначено про її підписання ОСОБА_3 .

16 жовтня 2012 року до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю була подана декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 за результатами реконструкції квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. а.с. 204 209). В декларації зазначено про її підписання ОСОБА_3

Згідно висновку експерта від 23.07.2020 р. № 19/104-7/7/525 підпис у вказаних вище деклараціях виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою (т. 1 а.с. а.с. 229 237).

Згідно відкритих даних порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на час ухвалення рішення декларація про початок будівельних робіт № ДП0 на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 за результатами реконструкції квартири АДРЕСА_1 позначені як чинні, відомості про їх анулювання відсутні.

01 лютого 2013 року державним реєстратором Мудрак В.В. реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ковальову Л.Т. було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 14).

02 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баніною В.М. (за реєстром № 61). За цим договором ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 за 315 000 гривень (т. 2 а.с. а.с. 14 15).

14 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. (за реєстром № 2018). За цим договором ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 за 300 000 гривень (т. 2 а.с. а.с. 14 15).

14 травня 2013 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. (за реєстром № 2025). За цим договором ОСОБА_11 надав ОСОБА_5 позику в розмірі 1 900 000 грн. (т. 3 а.с. 109).

14 травня 2013 р. ОСОБА_5 було складено розписку про одержання від ОСОБА_11 позики в розмірі 1 900 тис. гривень (т. 3 а.с. 112).

14 травня 2013 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. (за реєстром № 2026). За цим договором забезпечувалось виконання зобов`язань ОСОБА_5 перед ОСОБА_11 з повернення позику в розмірі 1 900 000 грн. за договором позики від 14 травня 2013 року (т. 2 а.с. а.с. 18 22).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року рішення суду першої інстанції від 07.09.2012 року було скасовано та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року у цивільній справі № 203/4039/13-ц встановлено, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 14.05.2013 року був укладений договір про позику грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 2025, предметом якого є позика ОСОБА_5 1900000,00 грн, строком повернення позики 14.06.2013 року. У забезпечення виконання за договором позики, між ОСОБА_11 і ОСОБА_5 14.05.2013 року був укладений іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 2026, за яким у іпотеку передана квартирна АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, до складу якої входить: 1-а кімната, площею 20,5 кв.м; 2-а кімната, площею 23,6 кв.м; 3-а кімната, площею18,8 кв.м; 4-а кімната, площею12,4 кв.м; кабінет, площею 8,2 кв.м; кухні, площею 7,3 кв.м; вбиральні (сполученої), площею 3,0 кв.м; коридор, площею 7,5 кв.м; комора гардеробна, площею 8,0 кв.м; загальною площею 154,5 кв.м, житловою площею 83,5 кв.м; ганок з навісом літера а2. У встановлений судом строк відповідач свої зобов`язання не виконав, суму позики не повернув.

У зв`язку з цим, суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 14.05.2013 року, укладеному між ОСОБА_11 і ОСОБА_5 , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 2026, за яким у іпотеку передана квартирна АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, до складу якої входить: 1-а кімната, площею 20,5 кв.м; 2-а кімната, площею 23,6 кв.м; 3-а кімната, площею18,8 кв.м; 4-а кімната, площею12,4 кв.м; кабінет, площею 8,2 кв.м; кухні, площею 7,3 кв.м; вбиральні (сполученої), площею 3,0 кв.м; коридор, площею 7,5 кв.м; комора гардеробна, площею 8,0 кв.м; загальною площею 154,5 кв.м, житловою площею 83,5 кв.м; ганок з навісом літера а2 для задоволення вимог ОСОБА_11 /іпн НОМЕР_4 / до ОСОБА_5 /іпн НОМЕР_5 / за договором про позику грошей від 14.05.2013 року, укладеним між ОСОБА_11 і ОСОБА_5 , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 2025, шляхом укладання ОСОБА_11 від свого імені договору купівлі продажу предмету іпотеки із будь якою іншою особою покупцем на власний розсуд, а також наданням ОСОБА_11 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за початковою ціною 300000,00 грн. (т. 3 а.с. 113).

Рішенням Дніпропетровського районного суду від 20.02.2014 року у справі № 175/400/14 було задоволено позов ОСОБА_5 до ТОВ «Солярис» про визнання добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року рішення суду першої інстанції від 20.02.2014 року було скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

22.01.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстром № 112, на підставі якого за ОСОБА_11 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. а.с. 23 24).

08.10.2021 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С., за реєстром 1352, згідно якого відповідачу було передано у власність квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. а.с. 23 28).

ОСОБА_11 є батьком відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.02.2021 року (т. 2 а.с 170).

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що зараз спірне приміщення АДРЕСА_1 перебуває у фактичному володінні відповідача ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна № 330978431 від 02.05.2023 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 ) зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 08.10.2021 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (т. 2 а.с. а.с. 235 236). Запис про реєстрацію цього права було внесено державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою Оленою Станіславівною (т. 2 а.с. 235).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна № 306283889 від 01.08.2022 р. право власності на нежитлове приміщення 17 в будинку АДРЕСА_3 ) зареєстроване за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення Дніпровської міської ради № 15/47 від 29.01.2014 р., протоколу загальних зборів ТОВ «Галлій» № 3 від 28.01.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (т. 1 а.с. а.с. 137 138). Запис про реєстрацію цього права було внесено державним реєстратором реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською Оленою Вячеславівною (т. 1 а.с. 137).

При цьому, надаючи оцінку доданим до матеріалів цивільної справи протоколів допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (т. 2 а.с. а.с. 210 228) на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 40000039 суд виходить з положень ч. 2 ст. 69 ЦПК України про те, що свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Згідно ч. 1 ст. 213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Статтею 233 ЦПК України передбачено умови для оголошення показань свідків, наданих ними раніше. Згідно цієї статті, у разі відкладення розгляду справи показання свідків, зібрані за судовими дорученнями в порядку забезпечення доказів під час допиту їх за місцем проживання, або показання, дані ними у судовому засіданні, в якому було ухвалено скасоване рішення, повинні бути оголошені і досліджені в судовому засіданні, в якому ухвалено рішення, якщо участь цих свідків у новому судовому засіданні є неможливою. Учасники справи мають право висловити своє ставлення до цих показань і дати щодо них свої пояснення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в судовому засіданні про розгляді цивільної справи не допитувались, в ході розгляду кримінального провадження № 40000039 допит вказаних осіб в судовому засіданні також не здійснювався. Більше того, за підсумками розгляду кримінального провадження № 40000039 було постановлено ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 березня 2023 року, залишену без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 25 вересня 2023 року, про закриття вказаного провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 3 а.с. а.с. 71 86).

При вирішенні позовних вимог по суті суд виходить з наступного.

Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 звернуто увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 та № 200/606/18, від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі № 199/8324/19 зазначено наступне.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.

При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Такий позов ОСОБА_1 не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у пункті 5 частини третьої статті 2 та статті 13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IVправо власності підлягає державній реєстрації.

Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно.

Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

У постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача права володіння майном; відсутність або наявність в особи права володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.»

Таким чином, враховуючи в сукупності наведені обставини: спірне приміщення перебуває в цивільному обігу як житлове приміщення, що підтверджене чинним рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року у цивільній справі № 203/4039/13-ц, і це рішення суду не скасоване, згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3 спірне приміщення зареєстровано як житлове приміщення і вказана декларація залишається чинною, в цьому приміщенні фактично перебуває відповідач, що не оспорюється усіма учасниками справи (власне, звертаючись до суду в позовом заступник прокурора Дніпропетровської області зазначив адресу спірного приміщення як місце проживання відповідача), при цьому, за відповідачем зареєстровано право власності на спірне приміщення, у зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у володінні відповідача, а захист прав позивача, у разі їх порушення, можливий лише у разі витребування майна від відповідача шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Натомість відповідач матиме можливість заперечувати проти такого позову з мотивів, зокрема, наявності факту добросовісного заволодіння, який позивач матиме право спростовувати.

Наразі суд позбавлений можливості надати оцінку цим обставинам, оскільки вони виходять за межі позовних вимог, в той час, як згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задоволення позовної вимоги заступника прокурора Дніпропетровської області про скасування за відповідачем реєстрації права власності не призводить до захисту прав позивача, у володінні якого спірне майно фактично не перебуває, та не дозволяє суду надати оцінку пропорційності втручання в права відповідача, що володіє спірним майном як житловим приміщенням.

Щодо посилань прокурора на положення цивільного законодавства про наслідки нікчемності правочинів, що порушують публічний порядок слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

При цьому, суд враховує, що згідно чинного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року у цивільній справі № 203/4039/13-ц встановлено факти щодо набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 ), та звернення на неї стягнення на підставі договору про іпотеку.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судових рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У зв`язку з цим, доводи про нікчемність правочинів з мотивів можливого (на думку прокурора) порушення публічного порядку не можуть бути протиставлені чинному судовому рішенню. При цьому, враховуючи, що за підсумками розгляду кримінального провадження № 40000039 воно було закрите на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, матеріали досудового розслідування у цьому провадженні не можуть бути свідченням наявності будь-якого протиправного умислу серед учасників правочинів, які прокурором ставляться під сумнів. Натомість суперечність цих правочинів публічному порядку та наявність у сторін цих правочинів умислу на протиправне заволодіння майном територіальної громади мало б бути доведене під час розгляду цієї цивільної справи.

З приводу посилань прокурора на можливе самочинне будівництво (реконструкцію) спірного об`єкту необхідно відзначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, вказана стаття визначає можливі способи захисту прав особи, яка вважає себе власником реконструйованого нерухомого майна, та стверджує, що реконструкція цього майна є самочинною. Стосовно частини багатоквартирного будинку це може бути: знесення споруди, якщо це можливо без шкоди для решти будівлі, приведення її у первісний стан чи визнання за позивачем права власності на новостворене нерухоме майно. Таких вимог у справі, що розглядається заявлено не було. Крім того, у справі не призначалась та не проводилась судово-будівельна експертиза для з`ясування, чи дійсно нежитлове приміщення 17 в будинку АДРЕСА_3 було перебудовано в квартиру АДРЕСА_1 і чим на час розгляду справи є по суті спірне приміщення: квартирою чи нежитловим приміщенням.

Натомість відповідачем подано до суду висновок експерта № 47/23 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 28 грудня 2023 р., якою підтверджено відповідність спірного приміщення вимогам державних будівельних норм для житлових приміщень. Також слід врахувати відомості порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про чинність декларації про початок будівельних робіт № ДП0 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.10.2012 року № ДП3.

Слід також відзначити певну взаємовиключність твердження прокурора і Дніпровської міської ради щодо спірних приміщень. З однієї сторони, вони наполягають, що нежитлове приміщення 17 в буд. АДРЕСА_3 є тим же самим нерухомим майном, що й квартира АДРЕСА_1 , просто зареєстрованим в іншому розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З іншого, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом самочинного будівництва, який утворився внаслідок незаконної реконструкції належного територіальній громаді м. Дніпра нежитлового приміщення з тим самим номером.

Приймаючи до уваги наведені вище доводи, не можна визнати посилання прокурора на ст. 376 Цивільного кодексу України як на підставу для задоволення вимог про скасування права власності за відповідачем.

Крім того, слід врахувати практику Верховного Суду щодо можливості застосування способу захисту, про який просив прокурор в його позовній заяві, а саме про скасування державну реєстрації права власності за відповідачем з припиненням речового права та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

З цих мотивів, заявлений в позовній заяві (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) спосіб захисту прав Дніпровської міської ради є неналежним, оскільки суперечить приписам ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Приймаючи до уваги всі наведені вище доводи, враховуючи п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», в якому суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з в повною відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати Дніпропетровської обласної прокуратури, що складаються з судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, відшкодуванню не підлягають.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року, було задоволено заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову, заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ) вчиняти будь-які дії (купівлі-продаж, міна, виділ часток, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передавати в іпотеку чи інше обтяження ті інше) щодо відчуження, реалізації, передачі у власність іншим особам квартири АДРЕСА_1 ; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , крім проведення реєстраційних дії за цією ухвалою.

У зв`язку з повною відмовою в задоволенні позовних вимог підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 228, 328, 376, Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 13, 76, 81 83, 89, 95, 141, 158, 263 265, 268, 274, 289 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 203/2806/23 за ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року, якою заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ) вчиняти будь-які дії (купівлі-продаж, міна, виділ часток, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передавати в іпотеку чи інше обтяження ті інше) щодо відчуження, реалізації, передачі у власність іншим особам квартири АДРЕСА_1 ; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , крім проведення реєстраційних дії за цією ухвалою.

Сторони по справі:

прокурор заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександр Анатолійович (код ЄДРПОУ органу прокуратури 02909938, адреса: 49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 38).

позивач (особа в інтересах якої подано позов) Дніпровська міська рада (, адреса: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75)

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_8 .

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_9 .

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_10 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 12.02.2024 р.

Суддя С.В. Єдаменко