ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 381/2570/22

провадження № 61-10322св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Коцюрби О. П., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,145 га, що включає в себе земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :03:002:0312 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,0451 з кадастровим номером :03:002:0313 з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства.

Позивач посилався на те, що на вказаній земельній ділянці, без відповідних правових підстав, відповідачем були встановлені опори електромережі. З метою перенесення даної опори за межі своєї земельної ділянки, він неодноразово звертався до відповідача з відповідними листами, у відповідь на які, зокрема, отримав лист про те, що роботи по переносу електроопори включено до плану робіт та заплановано до виконання в ІІІ кварталі 2021 року. Разом з тим, станом на день звернення до суду з даним позовом, зазначені роботи відповідачем так і не були виконані.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд:

- зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення опори лінії електромережі за межі даної земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 0,145 га (кадастровий номер :03:002:0312 та :03:002:0313), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» перенести опори лінії електромережі ПЛ-0,4 кВ за межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» порушило права ОСОБА_1 встановленням електроопори ПЛ-0,4 кВ на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, і таке право не відновлено станом на дату звернення до суду.

Районний суд взяв до уваги, що у Державному земельному кадастрі відсутня інформація щодо наявності охоронної зони на земельній ділянці позивача, а відповідач визнає той факт, що відповідна повітряна лінія ПЛ-0,4 кВ, Л-4 від ТП-26 проходить по площі земельної ділянки позивача. Даний факт визнано відповідачем у листах направлених позивачу, а саме (від 25 жовтня 2019 року, 30 квітня 2021 року, 09 липня 2021 року, 12 жовтня 2021 року), в яких зазначено, що роботи по переносу електроопори включено до плану робіт, які затверджуються та постійно контролюються уповноваженими органами Міністерства енергетики України. Проведення робіт перенесено на ІІІ квартал 2021 року, в подальшому заплановано виконати до кінця 2021 року. Крім того, відповідач не заперечував факту перебування на земельній ділянці позивача спірної електроопори.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що повітряна лінія електропередачі у м. Фастів, яка проходить уздовж земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0313 та :03:002:0312, була побудована та введена в експлуатацію у 1964 році, тобто задовго до набуття позивачем права власності на вищевказані земельні ділянки. Отже, позивач повинен був знати про наявність повітряної лінії електропередачі та про обумовлені у зв`язку із цим обмеження, зокрема, можливе встановлення електроопор. При цьому, доказів на підтвердження того, що електроопори були встановлені після набуття позивачем у власність земельних ділянок (1999 та 2015 роки) та з порушенням норм чинного законодавства України, матеріали справи не містять. Саме лише посилання позивача на встановлення опор електромережі за відсутності правових підстав, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, не може бути підставою для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що земельні ділянки, які належать позивачу на праві власності, знаходяться в охоронній зоні електричних мереж, а відтак, на них поширюється обмеження, встановлені вищенаведеними нормами чинного законодавства України. Встановлення електроопор на вказаних земельних ділянках зумовлено забезпеченням збереження і надійної роботи електричних мереж.

Апеляційний суд залишив поза увагою долучений до клопотання від 18 березня 2023 року висновок про обмеження прав на земельну ділянку № 612 від 16 березня 2015 року, схему забудови земельної ділянки, рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 19 квітня 1994 року № 58, оскільки позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року скасувати та залишити в силі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У вересні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2024 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він не отримував судову повістку для участі у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, отже, він не був належно повідомлений про розгляд справи.

Вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у долученні ним доказів на стадії апеляційного перегляду. При цьому звертає увагу на те, що ці докази були подані в обґрунтування поданих заперечень у відзиві на апеляційну скаргу, а тому об`єктивно вони не могли бути подані до суду першої інстанції.

Посилається на відсутність у матеріалах справи належних доказів про побудову та введення в експлуатацію повітряної лінії ПЛ-0,4кВ, Л-4 від ТП-26 у 1964 році. При цьому паспорт повітряної лінії електропередавання, який наявний у матеріалах справи, містить «Поопорну схемуПЛ-0,4кВ від ТП-26», на якому вказана дата 03 березня 2011 року

Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме постанова суду апеляційної інстанції оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки апеляційний суд розглянув справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2023 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що доводи касаційної скарги не містять обґрунтованих посилань на наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, яке відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України.

Посилається на те, що уздовж електролінії, яка проходить через належну позивачеві земельну ділянку, діє охоронна зона, в межах якої власник зобов`язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж

Фактичні обставини, встановлені судами

Згідно з державним актом на право власності на землю серії ІІІ-КВ № 013371 від 10 листопада 1999 року ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів № 148/1 від 08 червня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,145 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку і будівель - 0,160 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,045 га (а. с. 7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 серпня 2015 року, 10 серпня 2015 року земельна ділянка 1 площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:002:0312 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а. с. 8).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 серпня 2015 року, 10 серпня 2015 року земельна ділянка 1 площею 0,0451 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:002:0313 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а. с. 9).

З огляду на свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Виконкомом Фастівської міської Ради від 07 вересня 2001 року, житловий будинок із будівлями та спорудами, які належать йому, розташовані в АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 (а. с. 10).

У результаті встановлення лінії електромережі було змонтовано електроопору лінії електромережі ПЛ-0,4 кВ на земельній ділянці загальною площею 0,145 га (кадастровий номер :03:002:0312 та :03:002:0313), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» із заявою про перенесення електроопори за межі його ділянки, оскільки вона заважає йому вільно володіти майном, а саме користуватися земельною ділянкою.

ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надало ОСОБА_1 відповіді (від 25 жовтня 2019 року, 30 квітня 2021 року, 09 липня 2021 року, 12 жовтня 2021 року), в яких зазначено, що роботи по переносу електроопори включено до плану робіт, які затверджуються та постійно контролюються уповноваженими органами Міністерства енергетики України. Проведення робіт перенесено на ІІІ квартал 2021 року, в подальшому заплановано виконати до кінця 2021 року.

Проте, на дату звернення до суду, відповідач ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надані позивачу зобов`язання не виконало.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частинами третьою, четвертою статті 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку) обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ № 013371 від 10 листопада 1999 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,145 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку і будівель - 0,160 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,045 га.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Пунктом 56 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу - це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Відповідно до пункту 78 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Отже, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» є оператором системи розподілу електричної енергії.

Згідно з пунктом 1.1 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року, № 310, цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу (далі - ОСР), користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Кодексу систем розподілу, Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу.

Пунктом 1.3 розділу І Кодексу систем розподілу встановлено, що ОСР та Користувачі, які мають у власності та/або експлуатують електроустановки, приєднані до системи розподілу, мають створити та підтримувати в належному стані технічні та технологічні системи експлуатації своїх електроустановок, а також структуру управління цими системами відповідно до вимог цього Кодексу, інших нормативно-технічних документів та вимог технічної документації заводів-виробників.

Згідно з пунктом 2.1 розділу II Кодексу систем розподілу замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення.

Пунктом 8.23 ДБН 360-92, затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища № 44 від 17 квітня 1992 року, визначено, що для повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв всіх напруг встановлюються охоронні і санітарно-захисні зони, розміри яких залежать від типу і напруги енергооб`єкта.

Охоронними зонами об`єктів енергетики є зона вздовж повітряних кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля (стаття 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).

Правилами охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04 березня 1997 року (далі - Правила), визначено розміри охоронних зон об`єктів енергетики.

Відповідно до пункту 7 Правил охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань: (для повітряних ліній напругою) 2 метри - до 1 кВ; 10 метрів - 3-20 кВ; 15 метрів - 35 кВ; 20 метрів - 110 кВ; 25 метрів - 150 кВ, 220 кВ; 30 метрів - 330, 400, 500 кВ, + ( - ) 400 кВ; 40 метрів - 750 кВ; за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Пунктом 1.5. ДБН В.2.5-16-99 встановлюється порядок визначення розмірів земельних ділянок, які надаються у постійне та у тимчасове користування в період будівництва для об`єктів електричних мереж напругою від 0,4 до 750 кВ, визначено, що підставою для надання ділянок у землекористування є матеріали для вибору місцерозташування об`єкта електричних мереж. Місцерозташування визначається згідно з висновками органів земельних ресурсів, архітектури і містобудування, попереднім погодженням з місцевими органами самоврядування, землевпорядниками, природоохоронними, санітарними, містобудівними органами та землевласниками (землекористувачами).

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Висновки суду апеляційної інстанції про відсутність порушеного права позивача є помилковими, оскільки наявний у матеріалах справи паспорт повітряної лінії електропередавання напругою 0,4 кВ не дає підстав однозначно стверджувати про те, що повітряна лінія електропередачі ПЛ-0,4 кВ, Л-4 від ТП-26 у м. Фастів була побудована у 1964 році. Зазначений паспорт повітряної лінії електропередавання складено 18 грудня 2015 року, позивач набув право власності на земельну ділянку 10 листопада 1999 року. Інших доказів будівництва повітряної лінії електропередачі ПЛ-0,4 кВ, Л-4 від ТП-26 у 1964 році відповідач не надав.

Крім того, Верховний Суд враховує неодноразове звернення ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» з проханням винести ПЛ-0,4 кВ за межі земельної ділянки, належної йому на праві власності. У відповідях на звернення ОСОБА_2 , наявних у матеріалах справи, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» зазначало про наявність намірів на усунення вказаних у зверненнях ОСОБА_1 порушень. Зазначені відповіді свідчать про визнання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» порушень прав позивача, установленою на його приватній земельній ділянці повітряною лінією електропередачі ПЛ-0,4 кВ.

Колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для дослідження на стадії апеляційного перегляду справи поданих ОСОБА_1 до відзиву на апеляційну скаргу документів з огляду на таке.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи докази: схема забудови земельної ділянки від 28 лютого 2011 року, висновок про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути № 612 від 16 березня 2015 року, рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради народних депутатів від 19 квітня 1994 року «Про порізку нових вулиць в мікрорайоні «Заріччя» м. Фастова», які підтверджують обставини, що входять в предмет доказування у справі, безпідставно не були оцінені судом апеляційної інстанції. Отже, апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про долучення доказів, не використав усіх процесуальних можливостей для правильного вирішення справи.

З огляду на те, що електроопори ПЛ - 0,4 кВ, Л-4 від ТП-26 споруджені після набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку без погодження з ним, як власником, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності захисту порушеного права позивача на вільне володіння та користування земельною ділянкою шляхом демонтажу з перенесенням з належної ОСОБА_1 земельної ділянки на відстань не менше охоронної зони електричних мереж.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2022 року у справі № 545/1994/16-ц (провадження № 61-7605св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 161/6583/20 (провадження № 61-2501св21), від 25 лютого 2020 року у справі № 755/16588/17-ц (провадження № 61-13563св19).

Посилання відповідача щодо наявності охоронної зони на земельній ділянці позивача, не спростовує висновків суду щодо проходження відповідної повітряної лінії по площі земельної ділянки позивача, що також було визнано відповідачем у листах направлених позивачу.

Ураховуючи наведе, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , оскільки ним доведено, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» встановленням електроопори ПЛ-0,4 кВ на земельній ділянці, належній ОСОБА_1 , порушило права позивача.

При цьому судом правильно враховано, що порушене право позивача відповідачем не відновлено.

Доводи ОСОБА_1 про розгляд справи судом апеляційної інстанції за його відсутності та відсутності належного повідомлення його про розгляд справи не підтвердилися під час касаційного перегляду справи, оскільки у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення, відповідно до якого 08 березня 2023 року ОСОБА_1 отримав судову повістку про розгляд справи судом апеляційної інстанції 04 квітня 2023 року.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача;

ОСОБА_1 відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи, отже, судовий збір, який підлягав сплаті ОСОБА_1 за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн (2 684 грн * 0,4) та за подання касаційної скарги у розмірі 2 147,20 грн (1 073,60 грн * 200%), підлягає стягненню з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь Державного бюджету України, оскільки колегія суддів залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року скасувати та залишити в силі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (ЄДОПОУ 23243188) на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 2 147,20 грн, а всього 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді:І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець