ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/1216/21 Головуючий суддя І інстанції Пархоменко І. О.
Провадження № 22-ц/818/319/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.П., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стефківського Володимира Івановича на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 вересня 2023 року, по цивільній справі № 631/1216/21, за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача Стефківський В. І. в інтересах та від імені ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 07 грудня 2019 року близько 13 год. 45 хв. в районі буд. №7/1, по вул. Мерефянській у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій автомобіль марки «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21214» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

За вказаним фактом інформація про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001755.

У результаті ДТП позивач зазнала шкоди, тому у неї виникло право, на підставі ст. 1187 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, на відшкодування за рахунок відповідача.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за договором № АО/4725201.

Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: 8604,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди (п. 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV); 165543,00 грн - витрати на лікування; 6537,00 грн - витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Призупинення відповідачем розгляду заяви на виплату страхового відшкодування, на думку представника позивача, є грубим порушенням Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що тілесні ушкодження позивач, будучи пасажиром транспортного засобу «ВАЗ 21214», отримала на місці дорожньо-транспортної пригоди та ці ушкодження були прямим причинним наслідком цієї пригоди.

Відповідно зазначена дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, а тому беззаперечним є обов`язок завдавача шкоди відшкодувати її.

За твердженням представника позивача відсутність рішення, що набрало законної сили, за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, не вплине на обов`язок відповідача відшкодувати завдану шкоду третій особі, адже в такому випадку відповідальність настає незалежно від наявності вини.

Посилаючись на правила ч. 1 ст. 1187, ч. 2 ст. 1188, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 543 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №501/3000/15-ц, 14 січня 2019 року у справі №751/8121/17, 10 січня 2019 року у справі №500/2095/15-ц, 05 грудня 2018 року у справі №757/59802/16-ц, 01 лютого 2018 року у справі №126/1439/17 року, зазначив що шкоду було завдано потерпілій (третій особі), яка була пасажиром забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно ОСОБА_1 має право вимагати виконати обов`язок з відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо незалежно від вини.

За випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 28206, ОСОБА_1 з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року знаходилася на лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова.

Позивач понесла витрати на придбання лікарських засобів на суму 165543,27 грн, що підтверджується копією виписки з медичної карти ОСОБА_1 , листками лікарських призначень, рахунками, товарними та фіскальними чеками на придбання лікарських засобів.

За довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді позивач перебувала на лікуванні у відділенні політравми Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року та була тимчасово непрацездатна протягом 46 днів, з них 24 дні у 2019 році, 22 дні у 2020 році.

Оскільки розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4173,00 грн, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності позивача у 2019 році становить:24 дні х 139,10 грн. (4 173,00 грн. х 1/30) = 3 338,40 грн.

Розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності позивача у 2020 році становить: 22 дні х 157,43 грн. (4 723,00 грн. х 1/30) = 3 463,46 грн (розмір мінімальної заробітної плати на 2020 рік становив 4723,00 грн).

За шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 , до виплати належить: 172 345,13 грн. (шкода, заподіяна здоров`ю) х 5 % = 8617,26 грн.

Просив позов задовольнити, стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 165543,00 грн - витрати на лікування; 6801,86 грн - витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; 8617,26 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; а також витрати на правничу допомогу.

Відповідача позов не визнав.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та задовольнити позов у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок сили чи умислу потерпілого.

Вказує, що суд неправильно оцінив докази, а саме постанову про закриття кримінального провадження від 30.06.2021 року, внаслідок чого ухвалив неправомірне рішення.

Вважає, що жодного з водіїв не визнано винним, тому твердження суду першої інстанції про винуватість водія автомобіля ОСОБА_2 , яке стало наслідком неправильної оцінки судом постанови слідчого та неправильного застосування норм матеріального права, є необґрунтованим, отже рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Овчаренко Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до закону.

Вказує, що головною умовою для покладення на особу цивільно-правової відповідальності у вигляді зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення, а факт протиправної поведінки ОСОБА_3 не підтверджується належними та допустимими доказами, то відсутні правові підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Тому у ПрАТ «УПСК» як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 не виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, покладені в основу апеляційної скарги, а саме те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , позивачу було завдано шкоди.

Просили стягнути на їх користь витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

На підтвердження вимог та понесених судових витрат заявником надано копію договору №1/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, копію акту виконаних робіт №136 від 28.12.2023, копію платіжного доручення №162225125 від 28.12.2023.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Факт протиправної поведінки ОСОБА_3 не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідно відсутні й правові підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, а відтак, з урахуванням приписів п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України, п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , не виникло зобов`язання відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди зазначено водія автомобіля марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Даний цивільно-правовий спір виник між сторанами у сфері відносин страхування цивільно-правової відповідальності та відшкодування завданої шкоди.

Судом встановлено наступні обставини.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 грудня 2019 року за № 0001755 вбачається, що 07 грудня 2019 року о 13 годині 45 хвилин в районі буд. №7/1, по вул. Мерефянської у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів марки «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 , з діагнозом - закрита травма грудної клітини, забій правого колінного суглобу, водій ОСОБА_2 , з діагнозом - перелом грудини, закритий перелом шийки правої стегнової кістки та пасажир ОСОБА_1 , з діагнозом - ЗЧМТ, закрита травма грудної клітини, закритий перелом правого стегна були доставлені до КНП «МКЛШНМД ім. Мєщанінова». За фактом ДТП внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 16).

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 28206 та довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у КОМУНАЛЬНОМУ НЕКОМЕРЦІЙНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ у період з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року (а. с. 17, 46).

Судом встановлено, що станом на дату ДТП, а саме, 07 грудня 2019 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4725201 (а. с. 52, 138, 150).

Одночасно, відповідно до роздруківки з ЦБ МТСБУ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу № АО6257011 (а. с. 156).

23 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 07 грудня 2019 року близько 13 години 45 хвилин та заявами на виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на лікування у розмірі 165543,27 гривень, із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 6537,70 гривень, із моральною шкодою у розмірі 8604,03 гривень (а. с. 12-15).

12 травня 2021 року листом № 6114/18 ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» у відповідь на звернення представника ОСОБА_4 повідомило, що рішення по дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 07 грудня 2019 року та є предметом запиту, страховиком не прийняте, оскільки в ПрАТ «УПСК» відсутня інформація щодо винної особи в даному ДТП. Тому наразі не зрозуміло в якого з водіїв транспортних засобів учасників ДТП настала цивільно-правова відповідальність. Після отримання належним чином посвідченого документу, а саме: рішення по кримінальному провадженню (постанову про закриття кримінального провадження чи рішення суду) страховик продовжить розгляд страхової справи та прийме законне і обґрунтоване рішення, в строки встановлені чинним законодавством України (а. с. 47).

З постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Антонова М. А. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2019 року за № 0001755 вбачається, що під час досудового розслідування кримінального правопорушення відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено, що 07 грудня 2019 року о 13 годині 45 хвилин біля буд. №7/1, по вул. Мерефянській у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 , з діагнозом закрита травма грудної клітини, забій правого колінного суглобу, водій ОСОБА_2 , з діагнозом перелом грудини, закритий перелом шийки правої стегнової кістки та пасажир ОСОБА_1 , з діагнозом ЗЧМТ, закрита травма грудної клітини, закритий перелом правого стегна були доставлені до КНП «МКЛШНМД ім. Мєщанінова».

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11921-ГІ від 08 червня 2021 року у діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.

У діях ОСОБА_3 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а. с. 137-139, 148-153).

Згідно частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, що виключає правові підстави страхового випадку, за який відповідає Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія"

Стаття 32 Закону №1961-IV визначає випадки, коли шкода не відшкодовується.

Зокрема, відповідно до п. 32.1 цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у момент ДТП перебувала у якості пасажира в автомобілі марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА», що вбачається з полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/6257011.

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11921-ГІ від 08 червня 2021 року у діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.

У діях ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АО/4725201, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Тобто, вина водія ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 07 грудня 2019 року, відсутня.

Одночасно, умовою для покладення на ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , зобов`язання відшкодувати позивачу заподіяну у ДТП шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення у діях ОСОБА_3 .

Отже, оскільки з постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Антонова М. А. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2019 року за № 0001755, у діях ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АО/4725201, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, то і відсутні правові підстави для застосування при вирішенні спору положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 543 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу,

що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3)розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вимог та понесених судових витрат заявником надано копію договору №1/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, копію акту виконаних робіт №136 від 28.12.2023, копію платіжного доручення №162225125 від 28.12.2023.

З акту виконаних робіт вбачається, що адвокатом здійснено правовий аналіз доказів, формування та узгодження правової позиції з клієнтом , підготовка відзиву на апеляційну скаргу до суду , кількість витрачених годин 4, вартість однієї години 1500 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються: у разі задоволення позову на відповідача , у разі відмові в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог.

З урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, з урахування складності справи та проведення двох судових засідань, що відповідає вимогам 141 ЦПК України, невеликого об`єму доказів у справі, те що справа не є складною, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат принцип пропорційності, ст. 11 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку що стягненню підлягає витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стефківського Володимира Івановича залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.