Справа № 212/3959/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., представника позивача адвоката Калюпіна Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна про розірвання спадкового договору,-
У червні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого вказала, що 28 жовтня 2015 року між нею та відповідачем було укладено спадковий договір, який посвідчений нотаріально державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. За вказаним договором, належна позивачу квартира за адресою: АДРЕСА_1 переходить у власність відповідача. За умовами вказаного договору відповідач зобов`язана доглядати позивача, надавати щомісячну допомогу у вигляді харчування, лікування, забезпечення одягом, належними лікарськими засобами, а також у разі смерті поховати її на цвинтарі у місті Кривий Ріг за власні кошти. Після укладення договору відповідач забрала оригінал договору та у кінці 2015 року поїхала у невідомому напрямку, не залишила ніякого номеру телефону. На теперішній час відповідач не повернулася, її місцезнаходження невідоме, зв`язок із нею відсутній. За позивачем ніхто не доглядає, ніякої допомоги не надає. Позивач вважає, що відповідач не виконує майнові та немайнові розпорядження, чим порушує умови спадкового договору, а тому є підстави для його розірвання у судовому порядку. Враховуючи викладене, позивач просить розірвати спадковий договір, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , застосувати наслідки розірвання спадкового договору, повернути позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, а також скасувати заборону відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 10 липня 023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, також витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відомості щодо адреси місця реєстрації (проживання) відповідача ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження невідома.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 рокувитребувано у Державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Тетяни Валентинівни завірену належним чином копію спадкового договору від 28 жовтня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-976, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась в порядку ч.1 ст.121 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Останньою відомою адресою її місця проживання є: АДРЕСА_2 , а як відомо Кадіївська (Стаханівська) міська територіальна громада входить до затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) від 25 квітня 2022 року за № 75. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на адресу суду надано не було.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовльнити.
Третя особа Державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка за її згодою позивач ОСОБА_1 , суду пояснила, що відповідач по справі є її єдиною онукою, інших родичів у неї не має. У 2015 році онука мешкала у м. Кривий Ріг, позивач була самотньою, мала погане здоров`я, похилий вік, потребувала догляду, тому сподіваючись на допомогу онуки до самої смерті, вона уклала спадковий договір. Вподальшому, через деякий час, відповідач виїхала з м. Кривий Ріг, припинила повністю будь-яке спілкування з позивачем, місце її перебування на теперішній час позивачу не відомо, жодної допомоги відповідач їй не надає, обов`язки за договором не виконує. Позивач не має можливості самостійно себе обслуговувати, потребує стороннього догляду, інших близьких чи родичів не має, тому змушена шукати осіб, які б за квартиру згодились її доглядати, але не може цього зробити через накладений на квартиру арешт, тому змушена звернутись до суду.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є переселенкою із зони бойових дій, з квітня 2022 року мешкає у місті Кривий Ріг в одному під`їзді із позивачем, вона мешкає на п`ятому поверсі, а позивач на третьому. Інколи вона приходить до ОСОБА_4 додому, щоб допомогти їй, оскільки позивач самотня літня жінка, має проблеми із пересуванням, з квартири не виходить за станом здоров`я, потребує стороннього догляду. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач ОСОБА_2 це онука ОСОБА_1 , яка нею не опікується, не допомагає, вона ніколи цю людину у позивача в квартирі не бачила. До позивача приходить лише працівник соціальної служби декілька разів на тиждень, купує продукти, допомагає по дому.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що з 2020 року вона мешкає в одному під`їзді із позивачем на шостому поверсі, а позивач на п`ятому. Відповідача ОСОБА_2 вона ніколи в їх будинку, або у ОСОБА_1 вдома не бачила. Позивачу, окрім сусідів та соціального працівника, ніхто не допомагає, вона самотня жінка, родичів чи близьких знайомих в неї не має.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює соціальним працівником територіального центру з надання соціальних послуг на дому. Позивача вона знає з жовтня 2023 року, до цього був інший соціальний працівник, якого вона замінила. ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет, не виходить з дому, оскільки їй тяжко через хворобу пересуватися навіть по квартирі. Два рази на тиждень вона приходить до позивача, купує їй продукти, прибирає в квартирі, виконує інші прохання. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач це її онука, яка забрала у неї всі грошові кошти і обіцяла доглядати до смерті, але потім поїхала у невідомому напрямку, покинула позивача і вони вже тривалий час не спілкуються. Вона допомагає позивачу чистити пам`ять в телефоні, періодично видаляє старі повідомлення і точно знає, що ані відповідач ОСОБА_2 , ані будь-які інші родичі не підтримують зв`язок з позивачем і не опікуються нею.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 18 січня 2013 року ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 січня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області за № 59 (а.с.7-8).
Вказані обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).
28 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 (відчужувачем) та ОСОБА_2 (набувачем) укладено спадковий договір, який посвідчено 28 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Тетяною Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 2-976 (а.с.10-11, 64-65).
За умовами вказаного договору ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 майно, а ОСОБА_2 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 , зазначені в цьому договорі. Ціла квартира, яка відчужується за даним договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1-1.2 спадкового договору).
Пунктом 3.1 спадкового договору визначені обов`язки відчужувача, серед яких: вимагати належного виконання набувача його обов`язків за цим договором.
Пунктом 3.3 спадкового договору передбачені обов`язки набувача ОСОБА_2 : доглядати за відчужувачем та надавати матеріальну щомісячну допомогу у вигляді: харчування, лікування та забезпечувати одягом, у разі необхідності; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; в разі смерті відчужувача поховати на цвинтарі в місті Кривий Ріг за власний рахунок.
Згідно п.4.5 спадкового договору у разі невиконання набувача розпоряджень відчужувача, цей договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним обов`язків за цим договором.
Також, у зв`язку із укладенням вказаного спадкового договору накладено заборону на нерухоме майно, номер запису про обтяження - 11790089, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 2564518 зазначеного у договорі майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17-18).
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 01 липня 2003 року довічно, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.6).
Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1302, 1304 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання згідно зі ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з положеннями ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі № 280/1380/17, провадження № 61-2069св19, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що умови укладеного спадкового договору не виконуються відповідачем, яка ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором, а саме не здійснює догляду, не надає матеріальної допомоги, не забезпечує продуктами харчування, ліками тощо.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За наслідками розгляду справи судом встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує покладені на неї обов`язки набувача за спадковим договором, а саме не доглядає за ОСОБА_1 , не надає їй матеріальну щомісячну допомогу у вигляді: харчування, лікування та забезпечення одягом, у разі необхідності; не забезпечує ОСОБА_1 згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості, що в свою чергу не спростовано відповідачем.
При цьому, наявність укладеного спадкового договору позбавляє позивача, за рахунок належного їй майна, реалізувати свої права на укладення іншого спадкового договору з метою забезпечення можливості належного догляду та допомоги як інваліду у похилому віці, тому суд вважає за необхідне розірвати спадковий договір з підстав невиконання його умов відповідачем як набувачем та скасувавати обтяження, накладене за цим договором, у зв`язку із чим позовні вимоги в цих частинах підлягають задоволенню.
Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, враховуючи, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позовні вимоги в частині визнання за нею права власності задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки, позивач при зверненні до суду із вказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна про розірвання спадкового договору задовольнити частково.
Розірвати спадковий договір, укладений 28 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 28 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Тетяною Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 2-976.
Скасувати заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного з метою виконання спадкового договору, номер запису обтяження 11790089 від 28 жовтня 2015 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження невідома, РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 25 січня 2024 року, відповідно до вимог ч.6 ст. 259 ЦПК України.
Суддя: М.Д. Власенко