Справа № 495/9338/23
№ провадження 2/495/920/2024
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Є

Справа № 495/9338/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, просить суд поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, виділивши кожному по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 30 кв. м., визнавши за позивачем права власності на вказану 1/2 частину квартири.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Наразі до Білгород Дністровського міськрайонного суду подано позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Вважає за потрібне надати також позов про поділ майна подружжя.

Так, спільним майном подружжя є квартира АДРЕСА_1 , яка оформлена на відповідача та належить подружжю відповідно до договору купівлі продажу від 08 січня 2020 року.

На підставі вищевикладеного вона і звернулася з позовом до суду.

17 жовтня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову, відповідно до якої просить суд позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю квартири АДРЕСА_1 задовольнити, проти позову не заперечує.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

11 вересня 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін.

Ухвалою суду про витребування доказів від 10 листопада 2023 року були витребувані докази по справі.

20 грудня 2023 року Ухвалою суду були витребувані докази по справі.

16 січня 2024 року до суду надійшли витребувані докази.

Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутність, не заперечує проти визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 29.09.2018 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У період перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, 08 січня 2020 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Право власності на неї було оформлено за ОСОБА_2 ..

Купівля квартири за цим договором вчинена за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_1 у вигляді заяви. (а.с. 41-94)

Даний факт не заперечується жодною із сторін, про що свідчать заяви в матеріалах справи.

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог позивач наполягала на придбанні даного нерухомого майна в період шлюбу, а також за спільні кошти подружжя.

Відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача.

Нормативне обґрунтування

Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в Постанові від 24 травня 2017 року по справі № 6-843цс17.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).

Зі змісту п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ч.ч.1,2 ст.65 СК України).

У відповідності до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу .

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання.

Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.

В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України , є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Виходячи з презумпції рівності часток при поділі спільної сумісної власності подружжя, з урахуванням недоведеності обставин, що мають істотне значення для можливості відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя, суд приходить до висновку про доцільність рівного поділу квартири АДРЕСА_1 , з визнанням за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку вказаної квартири.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя.

Керуючись ст. ст. 56, 60, 70, 71 СК України, ст. ст. 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ,загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 30 кв.м., яка в цілому складається з: 1- коридору; 2 житлової; 3 - житлової; 4- кухні; 5- туалету; 6 ванної; 7 лоджії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 21 лютого 2024 року.

Суддя: