Справа № 296/6418/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: головуючого судді Драч Ю.І., за участі секретаря судового засідання Алексеєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира цивільну справу № 296/6418/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» за участі третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича про визнання виконавчого напису № 6966 від 18 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 04 липня 2023 року звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни за № 6966 від 18 лютого 2021 року про стягнення з нього на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», найменування якого 01 грудня 2022 року змінено на Акціонерне Товариство «Сенс-Банк» (), заборгованості за кредитним договором № 630965485 від 11 липня 2018 року.

Крім того, позивач у позові просить стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову та заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що приватним нотаріусом вчинено з порушенням ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки АТ «Альфа-Банк» у розпорядження нотаріуса не було надано всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Одночасно із позовною заявою, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 05 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою судді від 05 липня 2023 року були вжиті заходи забезпечення позову ОСОБА_1

11 вересня 2023 року до суду надійшов відзив АТ «Сенс-Банк», в якому представник відповідача заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позивач не довів в чому саме полягає спірність суми боргу, яка нарахована відповідачем правомірно і безспірно. Позивач не був ознайомлений з матеріалами нотаріальної справи, але стверджує, що нотаріусу не надано необхідного пакету документів для вчинення спірного виконавчого напису.

Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Від позивача 30 січня 2024 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій ОСОБА_1 позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 18 лютого 2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 6966, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», найменування якого 01 грудня 2022 року змінено на Акціонерне Товариство «Сенс-Банк» (), заборгованості за кредитним договором № 630965485 від 11 липня 2018 року у розмірі 37 558,42 грн та 650,00 грн за вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій супровідного листа за № 5029 від 16.05.2023, постанови про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 серії ВП № 65218542 від 16.05.2023 та постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження № 65218542 від 20.12.2022, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни за № 6966 від 18 лютого 2021 року.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з під. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом 18 лютого 2021 року вчинено виконавчий напис, в тому числі і на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 та зміненому постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили 22 лютого 2017 року, пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів визнано незаконним та нечинним.

Отже, вчиняючи 18 лютого 2021 року виконавчий напис № 6966, приватний нотаріус Хара Н.С. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові ВС від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц зазначено, що з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У постанові Великої Палати ВС від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису.

У постанові Великої Палати ВС від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зазначено, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З матеріалів справи вбачається відсутність доказів підтвердження обставин подання АТ «Альфа-Банк» приватному нотаріусу передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладається судовий збір.

Позивачем при поданні позову до суду та заяви про його забезпечення сплачено судовий збір у сумі 1610,40 грн, що підтверджено оригіналами квитанцій, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1610,40 грн. Керуючись ст. 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни № 6966 від 18 лютого 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», найменування якого 01 грудня 2022 року змінено на Акціонерне Товариство «Сенс-Банк» (), заборгованості за кредитним договором № 630965485 від 11 липня 2018 року у розмірі 37 558 (тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 42 коп та 650 (шістсот п`ятдесят) грн 00 коп за вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. І. Драч