Справа № 2-478/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

представника заінтересованої особи

Акціонерного товариства

«Державний експортно-імпортний банк України» - Васюта К. С.

розглянувши увідкритому судовомузасіданні взалі судув місті Кривому Розі в режимі відеоконференції справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про здійснення перевірки виконавчого провадження та на постанову про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про здійснення перевірки виконавчого провадження та на постанову про відновлення виконавчого провадження, у якій він просить:

1.визнати протиправною та зобов`язати начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Новікову О. О. скасувати постанову, винесену 10.07.2023 року про здійснення перевірки виконавчого провадження № 28373678 з примусового виконання виконавчого листа № 2-478 виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості у сумі 494520,32 грн.;

2.визнати протиправною та зобов`язати начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Новікову О. О. скасувати постанову, винесену 11.07.2023 року про відновлення виконавчого провадження № 28373678 з примусового виконання виконавчого листа № 2-478 виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості у сумі 494520,32 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2010 задоволено позовну заяву АТ «УКРЕКСІМБАНК» та вирішено стягнути на користь банку солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 5708С5 від 18.01.2008 в сумі 562780,62 грн., заборгованість за кредитним договором № 5708С23 від 28.05.2008 в сумі 492790,32 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2011 рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2010 змінено, а саме скасовано в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором № 5708С23 від 28.05.2008 в сумі 492790,32 грн.

Стосовно ОСОБА_1 22.07.2011 було видано виконавчий лист № 2-478 про стягнення заборгованості на суму 494520,32 грн. та на той час Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського Управління юстиції відкрито виконавче провадження № 28373678. 18.07.2023 стало відомо, що 27.02.2019 державним виконавцем Замараєвою І. Ю. прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

10.07.2023 начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Новіковою О. О. з власної ініціативи проведено перевірку виконавчого провадження № 28373678. За результатами перевірки визнано дії державного виконавця Замараєвої І. Ю. такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2019 та відновлено виконавче провадження 28373678.

ОСОБА_1 вважає, з посиланням на норми пп. 2, 3 Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження (затвердженим наказом Мінюсту № 136/5 від 01.12.2004), що постанова про здійснення перевірки виконавчого провадження є незаконною і винесеною з порушенням чинного законодавства, оскільки системним аналізом казаних норм встановлено, що перевірці підлягають виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні, а також завершених, однак у конкретно встановлених випадках, передбачених п. 2.3 вказаного Порядку:

-надходження у порядку та строки, встановлені Законом України

"Про виконавче провадження", скарги на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС;

-оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа;

-оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", постанов про проведення перевірки, витребування та результати перевірки виконавчих проваджень.

Крім того, в постанові начальника Саксаганського ДВС про проведення перевірки не зазначено підстав для проведення перевірки саме завершеного виконавчого провадження. Більше того постанова не містить жодного обґрунтування для проведення такої перевірки та можливі негативні наслідки її непроведення, що є порушенням п. 3.2 вказаного вище Порядку.

У скарзі ОСОБА_1 також звертає увагу, що виконавчий лист № 2-478, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, органом ДВС було втрачено, відомості про направлення його стягувачу також відсутні, що свідчить про формальний підхід до самої процедури перевірки.

Оскільки постанова про проведення перевірки виконавчого провадження є незаконною, це є наслідком визнання протиправними винесені за результатами її проведення рішення: скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

Скаржник також з посиланням на ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що трирічний термін для пред`явлення виконавчого листа № 2-478 від 22.07.2011 сплинув 27.02.2022

З огляду на вказані обставини скаржник ОСОБА_1 просить задовольнити його скаргу, скасувавши відповідні постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження та про відновлення виконавчого провадження.

В наданому суду 08.12.2023 відзиві на скаргу Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить відмовити у задоволенні вимог скаржника у повному обсязі.

Зазначає, що з 10.08.2011 по 27.02.2019 на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 28373678 з виконання виконавчого листа 2-478 від 22.07.2011, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 494520,32 грн. на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», за яким державним виконавцем прийнято рішення про винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження знищено у зв`язку зі спливом терміну зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві відділу, проте вся інформація, відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», за будь-якими виконавчими провадженнями міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Вказує, що начальник відділу ДВС має право перевіряти законність виконавчого провадження з власної ініціативи як такого, що перебуває на примусовому виконанні, так і такого що перебувало на виконанні і є завершеним на день перевірки.

Знищення паперового варіанту виконавчого провадження у зв`язку зі спливом терміну зберігання в архіві відділу жодним чином не впливає на можливість здійснення такої перевірки в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Жодних доручень про проведення перевірки, витребування матеріалів виконавчого провадження окремою постановою саме начальником цього відділу чинним законодавством не передбачено.

Постанова про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023 відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012.

Звертає увагу суду на помилкове посилання скаржника на норми ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в частині строку пред`явлення до виконання виконавчого документу. Так, 27.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка разом з виконавчим листом була повернута на адресу стягувача, проте виконавчий лист стягувачу не надходив і він позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання. За таких обставин, строки, передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не застосовуються. При цьому стягувач у встановлений законом строк звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

На підставі викладеного державний виконавець вважає звернення боржника до суду з даною скаргою навмисним чиненням перешкод у примусовому виконанні рішення суду, у задоволенні скарги просить відмовити у повному обсязі (а. с. 43 - 45).

Також в поданому до суду клопотанні державний виконавець просить розгляд скарги ОСОБА_1 здійснювати без представника відділу ДВС (а. с. 19).

У поданих до суду запереченнях на скаргу представник стягувача вказує, що виконавчі листи, видані на підставі постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2011 були передані до органів виконавчої служби, де тривало примусове стягнення заборгованості. 11.05.2023 стягувач отримав відповідь від Саксаганського відділу ДВС, якою повідомлялося, що по виконавчим провадженням по виконанню виконавчих листів по справі 2-478/10 відносно боржника ОСОБА_1 27.02.2019 та 29.12.2018 за п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесені постанови про повернення виконавчих листів без виконання. Також повідомлено, що постанови і листи могли бути направлені стягувачу, але підтверджень надати не можуть і відділ ДВС пропонує вважати їх втраченими.

Оскільки державним виконавцем було неправомірно винесені постанови про повернення виконавчих листів, стягувач звернувся до суду з відповідною скаргою, однак після відкриття судом провадження за скаргою, відділ ДВС перевірив виконавчі провадження та поновив їх, тому на підставі заяви стягувача суд залишив скаргу без розгляду з підстав поновлення прав скаржника (ухвала суду від 16.08.2023 по справі № 214/4061/23). З наведених підстав вважає необґрунтованими доводи боржника, викладені у скарзі, щодо безпідставності перевірки виконавчого провадження.

Зазначає, що боржником по виконавчому провадженню, який зловживає своїми правами, вчиняються дії по ухиленню від виконання рішення суду та дії щодо перешкоджання його виконанню. Боржник, знаючи про рішення суду та його обов`язковість, не виконує його протягом десяти років, доказів виконання не надає, так само як і не пояснює причин добровільного виконання рішення, подання скарги боржником представник стягувача трактує як незгоду боржника з рішенням суду та з фактом його обов`язковості.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 (а. с. 64 - 71).

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник скаржника адвокат Верхуша Я. О. у судове засідання не з`явився повторно.

Зокрема про причини неявки у судове засинання, призначене на 25.12.2024 не повідомив.

Потім у своїй заяві просив відкласти судове засідання, призначене на 14.12.2023 у зв`язку з зайнятістю у невідкладних слідчих діях (а. с. 47).

Представник скаржника у наступній заяві, яку надіслав на електронну адресу суду 05.02.2024 та яка зареєстрована невідкладно канцелярією суду за вх. № ЕП-693/24 о 11:02 год. просив повторно відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю у іншому суді.

У кожному випадку представник до заяв про відкладення розгляду справи не додав доказів, на які він посилається, як на підставу відкладення розгляду скарги.

Більш того, дата та час судового засідання (05.02.2024 о 11:40 год.) попередньо були узгоджені з представником.

Таку поведінку представника скаржника суд розцінює як зловживання процесуальними правами та спробу затягування розгляду справи, строки розгляду якої обмежені статтею 450 ЦПК України (десятиденний строк) та вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник заінтересованої особи Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Васюта К. С. просила відмовити у задоволенні скарги з підстав, викледених нею у письмових запереченнях (а. с. 64 - 71).

Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із копією матеріалів виконавчого провадження № 28373678, що була надана на вимогу суду, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, що на примусовому виконанні державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої Криворізького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №28373678 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу у розмірі 494520,32 грн. на підставі виконавчого листа № 2-478, виданого 22.07.2011 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постановою головного державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 27.02.2019 виконавчий лист № 2-478 від 22.07.2011 повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник за адресою, зазначеною у виконавчому документі не мешкає (а. с. 27).

З постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023, винесеної начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що при прийнятті рішення про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не перевірено в повному обсязі майновий стан боржника (в АСВП відсутні відповідні скан-копії актів державного виконавця; не з`ясовано в повному обсязі шляхом направлення запитів майновий стан боржника). Цією ж постановою визнано дії головного державного виконавця такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.02.2019, зобов`язано старшого державного виконавця Бубернак Т. В. (на час її відпустки зобов`язати ОСОБА_5 ) вжити усіх заходів щодо виконання рішення суду (а. с. 30).

Постановою начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.07.2023 відновлено виконавче провадження № 28373678 з виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 32).

Також, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, у ньому відсутні відомості про надсилання чи вручення стягувачу виконавчого документа та постанови від 27.02.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Поряд з тим, як слідує з листа відділу виконавчої служби № 28.11.-34/92317 від 13.07.2023 надати підтвердження відправлення оригіналу виконавчого листа з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу не має можливості, слід вважати, що лист було втрачено під час поштової пересилки. (а. с. 33).

За вих. № 0000606/24467-23 від 31.07.2023 Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (а. с. 13 - 14).

За інформацією із офіційного сайту Судової влади України, розміщеної за посиланням в мережі інтернет https://court.gov.ua/fair/ за критеріями пошуку по номеру справи, заява АТ «Державний експортно-імпортний банк України» надійшла до суду 14.08.2023 та знаходиться на стадії судового розгляду (а. с. 53 -56).

Оскаржуючи дії посадових осіб органу виконавчої служби щодо винесення постанов про здійснення перевірки виконавчого провадження та про відновлення виконавчого провадження ОСОБА_1 посилаютьсяч на те, що під час проведення перевірки начальником були вчинені дії з порушенням норм Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства Юстиціїї України № 136/5 від 01.12.2004р. (перевірці підлягають виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні, а також завершених, однак у конкретно встановлених випадках, передбачених п. 2.3 вказаного Порядку; в постанові про проведення перевірки не зазначено підстав для проведення перевірки саме завершеного виконавчого провадження, ця постанова не містить жодного обґрунтування для проведення такої перевірки та можливі негативні наслідки її непроведення, що є порушенням п. 3.2 вказаного вище Порядку).

Скаржник також з посиланням на ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що трирічний термін для пред`явлення виконавчого листа № 2-478 від 22.07.2011 сплинув 27.02.2022.

Проте суд критично оцінює такі твердження, виходячи з наступного.

Вищевказаний Порядок витребування та проведення перевірки виконавчого провадження в п. 2.1. передбачає, що перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в п.3.1 (директором Департаменту ДВС та його заступниками, начальниками регіональних органів ДВС, їх заступниками, начальниками регіональних відділів ДВС, їх зпступниками) може проводитися: задорученням вищестоящоїпосадової особи(пп.2.1.1.); з власноїініціативи (пп.2.1.2); під час розгляду скарги на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесенуза результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, іншихпосадових осіб ДВС (пп.2.1.3); при оскарженні у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» постанов про перевірку, проведення чи результати перевірки виконавчого провадження, винесених посадовими особами, визначеними пунктом 3.1 цього Порядку (п.2.1.4).

Зі змісту п. 2.1 в контексті п. 3.1. можна зробити висновок, що даний Порядок передбачає перевірку в тому числі дій державних виконавців у виконавчому провадженні начальником регіонального органу ДВС з власної ініціативи.

Як слідує з оскаржуваної постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023, перевірка виконавчого провадження № 28373678 проведена начальником відділу ДВС з власної ініціативи, що узгоджується з положеннями пунктів 2.1, 3.1 зазначеного вище Порядку.

У тексті постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023 відсутні посилання на будь-які скарги на дії/бездіяльність посадових осіб органу ДВС, подані в тому числі стягувачем до суду, на які останній посилається. Наявність таких скарг відповідно до приписів вказаного вище Порядку є підставою для перевірки виконавчого провадження, поряд з тим, начальник органу ДВС уповноважений здійснювати таку перевірку також з власної ініціативи.

Таким чином, положення Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження, який затвердженний Наказом Міністерства Юстиції України від 01.12.2004р. № 136/5, на порушенні якого наполягає скаржник не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної скарги.

В даному випадку під час перевірки начальником ДВС матеріалів виконавчого провадження № 28373678 застосуванню підлягали положення ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та положення розділу ХІІ «Про порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 0204.2012р.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 1 Розділу ХІІ Інструкції, перевірити законність виконавчого провадження має право, в тому числі, начальник відділу державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебуває (перебувало) на виконанні в цьому відділі.

За приписами абзацу першого п. 2 Розділу ХІІ Інструкці посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Згідно абзацу другого п. 2 Розділу ХІІ Інструкці посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, матеріали виконавчого провадження, відповідно до вимог Інструкції підлягають перевірці начальником відділу ДВС за власною ініціативою та за фактом подачі відповідної скарги щодо виконавчих проваджень, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

У даному випадку судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 28373678 були перевірені начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Оксаною Новіковою та за результатами перевірки прийняті відповідні постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023 (а. с. 30) та про відновлення виконавчого провадження від 11.07.2023 (а. с. 32) у межах повноважень, наданих начальнику органу виконавчої служби Законом.

При цьому суд зауважує, що у тексті постанови про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023 зазначено, що при прийнятті рішення про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не перевірено в повному обсязі майновий стан боржника (в АСВП відсутні відповідні скан-копії актів державного виконавця; не з`ясовано в повному обсязі шляхом направлення запитів майновий стан боржника).

Таким чином постанова начальника органу ДВС про здійснення перевірки виконавчого провадження відповідає вимогам Інструкції, п. 3 Розділу ХІІ якої передбачено, що про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються, зокрема у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності.

Ці факти свідчать про безпідставність посилань скаржника на відсутність у постанові про здійснення перевірки виконавчого провадження жодного обґрунтування для проведення такої перевірки та можливі негативні наслідки її непроведення.

Встановлені судом обставини також спростовують доводи скарги в тій частині, що виконавче провадження вже було завершено, оскільки, як слідує з приписів абзацу сьомого пункту 1 Розділу ХІІ Інструкції перевірці підлягають виконавчі провадження, що перебувають чи перебували на виконанні у відповідному органі ДВС.

Щодо посилань скаржника в частині спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд зазначає, що дані доводи не мають відношення до фактичних обставин щодо результатів перевірки виконавчого провадження, а саме щодо висновку про необхідність скасування постанови від 27.02.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу та наступне винесення постанови про відновлення виконавчого провадження, що скаржником по суті і оскаржується.

Суд, не надаючи правової оцінки питанню дотримання строків звернення до виконання виконавчого листа, констатує, шо ці обставини не впливають на підстави та результат перевірки виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З матеріалів справи та копії матеріалів виконавчого провадження, наданих на вимогу суду слідує, що стягувач за виконавчим провадженням з об`єктивних причин не міг пред`явити виконавчий документ до виконання, після відновлення виконавчого провадження, оскільки листом органу ДВС від 13.07.2023 стягувач був повідомлений про втрату виконавчого листа.

З метою звернення до виконання виконавчого листа, стягувач, у строки, визначені ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до суду із заявою про видачу його дублікату (заява за вих. № 0000606/24467-23 від 31.07.2023 (а. с. 13 - 14).

За інформацією із офіційного сайту Судової влади України, розміщеної за посиланням в мережі інтернет https://court.gov.ua/fair/ за критеріями пошуку по номеру справи, заява АТ «Державний експортно-імпортний банк України» надійшла до суду 14.08.2023 та знаходиться на стадії судового розгляду (а. с. 53 -56).

У разі можливого порушення строків звернення до виконання виконавчого листа, за стягувачем у виконавчому провадженні, за наявності для того відповідних підстав, залишається процесуальне право звернутись до суду з відповідною заявою про поновлення строку звернення до виконання виконавчого листа (ст. 433 ЦПК України).

Таким чином, судом під час розгляду даної скарги не виявлено будь-яких порушень з боку начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №28373678 та винесення постанови від 10.07.2023, які б стали підставою для її скасування, оскільки дії начальника були вчинені відповідно до вимог Закону, в межах його повноважень і права скаржника ОСОБА_2 не були порушені.

Що стосується вимог скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови про відновлення виконавчого провадження від 11.07.2023, то в цій частині скарга також є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Законом України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиціїї України № 512/5 від 02.04.2012 не визначений чіткий механізм дій державного виконавця по відновленню виконавчого провадження у разі скасування постанови про його закінчення, а лише зазначено про обовязок стягувача, суду або органу (посадової особи), яким повернуто виконавчий документ, у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання (Інструкцією ж визначений порядок відновлення втраченого, знищеного виконавчих проваджень, або провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з метою захисту порушених постановою від 27.09.2019 про повернення виконавчого документу, прав стягувача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» правомірно були вчинені дії щодо відновлення виконавчого провадження, що виразилось у прийнятті оскаржуваної ОСОБА_1 постанові від 11.07.2023.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Із встановлених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що факт звернення до суду з даною скаргою є намаганням боржника у виконавчому провадженні уникнути виконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку, що постанови начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про здійснення перевірки виконавчого провадження від 10.07.2023 та про відновлення виконавчого провадження від 11.07.2023 у ВП № 28373678 були прийняті відповідно до Закону та в межах повноважень суб`єкта, що їх прийняв та права скаржника ОСОБА_1 не були порушені, а тому в задоволенні його скарги слід відмовити.

Доказів понесення сторонами витрат, повязаних з розглядом справи, суду не надано, а тому, ці витрати не відшкодовуються відповідно до положень ст. 452 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 76 - 81, 83, 247, 260, 353, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про здійснення перевірки виконавчого провадження та на постанову про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 06 лютого 2024 року.

Суддя С.І. Сіденко