Справа № 366/474/24
Провадження № 2-о/366/43/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року смт Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В.,

заінтересованої особи, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2024 року ОСОБА_2 (далі - заявник) звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа) та просить останньому

заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити вести листування, телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисту через третіх осіб;

усунення перешкод заявникові у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю особи;

заборонити наближатися на відстань меншу, ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Заяву обґрунтовує тим, що у період з травня 2019 року по вересень 2019 року ОСОБА_1 лікувався в Глеваській лікарні з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю», відправлений туди був Службою у справах дітей, та, з його слів, відкупився від повного курсу лікування від алкоголізму, і повернувшись додому, продовжив ще сильніше вживати алкоголь. Зазначає, що на сьогоднішній день, ОСОБА_1 пенсіонер, не працює, графік його життя хаотичний, вдень з невідомими людьми вживає спиртні напої, ввечері повертається додому - влаштовує скандали, принижує та кидається до заявниці. Такі «нічні» конфлікти шкодять її здоров`ю, авторитету та діловій репутації. При цьому, заявниця наголошує, що вини з ОСОБА_1 давно проживають в різних кімнатах та не спілкуються.

Також зазначає, що ОСОБА_1 двічі звертався до поліції, зі звинуваченнями саме її у вчиненні домашнього насильства відносно нього. На підставі його заяв працівниками поліції щодо неї складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та направлені до суду, 20.12.2023 та 12.01.2024 відбулись судові засідання та рішеннями суду було визнано, що це неправда (справи № 366/3416/23 та № 366/54/24).

Крім того зауважує, що ОСОБА_1 мав розмову з начальником відділу освіти Іванківської селищної ради з приводу заявниці, оскільки остання працює в освіті та звинувачував її у психологічному насильстві відносно нього, просив вжити заходи. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 неадекватний, здатен на підлість та наклепи. Зараз вони з ОСОБА_1 в процесі розлучення, заява подана до суду 24.11.2023, справа № 366/3589/23, також 16.11.2023 подана заява до суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, справа № 366/3462/23.

Враховуючи викладене, заявниця вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, тому, відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис.

Ухвалою судді від 15.02.2024 за заявою ОСОБА_2 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судовий розгляд 19.02.2024 .

19.02.2023 заявниця звернулась до суду із заявою про долучення до матеріалів справи договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та копію технічного паспорту на зазначену квартиру.

У судове засідання Заявниця не з`явилась, 16.02.2023 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заяву про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа, ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, щодо обставин викладених у заяві про видачу щодо нього обмежувального припису заперечив, зазначив, що його дружина є конфліктною особою, тому у них часто виникають суперечки та конфлікти.

Суд, дослідивши письмові докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1973 р.н., є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою у розділі про сімейний стан у долученій до матеріалів справи копії паспорта ОСОБА_2 .

Також із зазначеної копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявницею у заяві зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом із нею та неповнолітнім спільним сином у квартирі за зазначеною вище адресою, проте доказів цього, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 (далі Закон № 2229- VIII).

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229- VIII, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229- VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229- VIII).

Положеннями ст. 26 зазначеного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі№ 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21.

Під час судового розгляду справи та наданих ОСОБА_1 пояснень у судовому засіданні з`ясовано, що подружжя періодично конфліктує між собою, у них існують неприязні стосунки.

При цьому, будь-яких фактів здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно заявниці судом не встановлено. Посилання заявниці на те, що ОСОБА_1 неодноразово вчиняв щодо неї домашнє насильство, у тому числі й фізичне насильство та продовжує чинити психологічний тиск на неї, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не доведені належними допустимими доказами.

Судом встановлено, що заявницею до заяви про видачу обмеженого припису долучено заяви, з яких вбачається, що вона зверталась до Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області з приводу вчинення її чоловіком, ОСОБА_1 , відносно неї домашнього насильства та відповіді ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області на зазначені заяви, з яких вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (серія ВАВ №919404), який направлено до Іванківського районного суду Київської області, але при цьому, заявницею до матеріалів справи доказів щодо вчинення заінтересованою особою відносно неї домашнього насильства не додано, оскільки тільки постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї особи чи вирок суду щодо вчинення злочинних дій щодо життя чи здоров`я потерпілої особи є доказом в розумінні ст.76 ЦПК України, який підтверджує факт вчинення нею такого насильства, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені вищевказаним спеціальним законом.

Подібний висновок Верховного Суду викладений у постановах від 10.02.2021 року у справі №761/49109/19 (провадження №61-9144св20) та №361/1110/20 (провадження №61-10458св20).

Наявність між сторонами неприязних відносин не може саме по собі розцінюватись як насильство в сім`ї.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23), від 08 вересня 2023 року у справі № 752/1390/22 (провадження № 61-10045св23), від 25 вересня 2023 року у справі № 760/34690/21 (провадження № 61-1315св23).

Крім цього, фотозображення додані заявницею до матеріалів справи та оглянуті судом не підтверджують посилань заявниці щодо вчинення відносно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18) та від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19).

Зазначених обставин при розгляді даної справи судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_2 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 щодо неї домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Так, згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 2229- VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Суд вважає, що з наявних у справі доказів оцінка дій ОСОБА_1 , не свідчить про наявність вчинення ним в подальшому домашнього насильства. У зв`язку з цим відсутні ризики, що відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII дають підстави видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 .

Отже, заявниця, звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог щодо факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому, що є процесуальним обов`язком саме заявника відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України, у зв`язку з чим слід відмовити у видачі обмежувального припису.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заяви щодо видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 43, 76, 81, 259, 263-265, 268, 273, 294, 352, 350-1 - 350-8, 354, 355 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 20.02.2024.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , 07201.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ