Справа 206/4270/23
Провадження 2/206/101/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Самарський районний суд міста Дніпропетровськ

в складі: головуючого судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю представника відповідачів

Жижина Р.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 7 566 дол. США 07 центів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 2 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №828504/ФЛ, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на суму 58 938 дол. США. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 84 016 дол США 34 центи та судові витрати.

17 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 2 червня 2008 року до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перейшло до позивача по справі.

Рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 станом на дату подачі позову не виконано, а тому вважають, що є підстави для стягнення з відповідачів інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 7 566 дол. США 07 центів у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 2 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 листопада 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 21 січня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у видачі дубліката виконавчого листа, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та у заміні стягувача у виконавчому листі було відмовлено та ухвала набрала чинності 8 лютого 2021 року.

21 грудня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, яким визнав таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. від 11 серпня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2162 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товаристваа з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором №828504/ФЛ від 2 червня 2008 року за період з 5 липня 2019 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 2211905 грн. 99 коп.

Представник відповідача вказує, що між сторонами виникли натуральні зобов`язання, до яких не можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України.

28 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_2 в якому остання просить відмовити в задоволенні позову із посиланням на те, що оскільки строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа закінчився, тож правовідносини між сторонами трансформувались у натуральне зобов`язання, до яких не можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України.

4 грудня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія`Дніпрофінансгруп» в якому вказують, що правові висновки Верховного суду, на які посилається представник відповідача не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки в даних справах кредитор не отримав судового захисту порушеного права на погашення заборгованості за сумою позики та процентами у зв`язку зі спливом позовної давності, що має наслідком перетворення зобов`язання сторін у натуральне.

4 грудня 2023 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в яких він вказує, що правові висновки Верховного суду на які вони посилаються є аналогічними по відношенню до правовідносин, що склались між сторонами. Крім того вказує, що у нарахуванні та стягненні 3% річних також слід відмовити за період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2023 року , оскільки вони нараховані за період, який припадає на воєнний стан, що триває і досі. Крім того, не погоджуються з базаю нарахування основної суми боргу, оскільки вважають, що правильна сума 56317 дол. США 11 центів, а не 84 016 дол. США 34 центи.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 2 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №828504/ФЛ, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на суму 58 938 дол. США. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 84 016 дол США 34 центи та судові витрати.

17 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 2 червня 2008 року до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перейшло до позивача по справі.

Рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 станом на дату подачі позову не виконано.

21 січня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у видачі дубліката виконавчого листа, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та у заміні стягувача у виконавчому листі за судовим рішенням у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено та ухвала набрала чинності 8 лютого 2021 року.

21 грудня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, яким визнав таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. від 11 серпня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2162 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товаристваа з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором №828504/ФЛ від 2 червня 2008 року за період з 5 липня 2019 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 2211905 грн. 99 коп.

Оцінка суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідност. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що: натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча й існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18), постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року, у справі № 715/1452/19 (провадження № 61-8415св20).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних від суми простроченої заборгованості з 01.09.2020 року по 01.09.2023 року.

ПАТ КБ «Надра» протягом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не скористались своїм правом щодо отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання.

21 січня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у видачі дубліката виконавчого листа, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та у заміні стягувача у виконавчому листі за судовим рішенням у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено та ухвала набрала чинності 8 лютого 2021 року

А 21 грудня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, яким визнав таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. від 11 серпня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2162 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товаристваа з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором №828504/ФЛ від 2 червня 2008 року за період з 5 липня 2019 року по 06 серпня 2021 року у розмірі 2211905 грн. 99 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли натуральні зобов`язання, до яких положення ст. 625 ЦК України не застосовуються, адже вимога не може бути захищена в судовому (примусовому порядку).

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову з вищевказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 264-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (м. Дніпро, вул. Автотранспортна,2, оф. 205, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 січня 2024 року.

Суддя: А.В. Плінська