П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Київ

Справа №367/8041/20

Провадження № 22-ц/824/5110/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 14 лютого 2024 року

Повний текст постанови складено 16 лютого 2024 року

Київський апеляцій суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюособи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4 , подану адвокатом Проценком Миколою Миколайовичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна сумісним майном подружжя, визначення частки померлої, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнаня майна сумісним майном подружжя, визначення частки померлої, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обгрутування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У встановлений законом строк він звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , його матері. На підставі заяви 13 липня 2018 року було зареєстровано спадкову справу, номер у нотаріуса 252/2018. Разом з Позивачем до Ірпінської міської державної нотаріальної контори звернулася його рідна сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, ОСОБА_6 28 вересня 1989 року уклала шлюб з ОСОБА_3 . Так, в шлюбі з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 було придбане майно яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.; будівля магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 63,2 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0153 га, кадастровий номер: :01:006:0001. Все перелічене майно є сумісною власністю подружжя, однак оформлено на ОСОБА_3 .

Позивач зазначає про те, що оскільки, майно не оформлено на спадкодавця, нотаріус не може встановити, чи дійсно воно є спільним майном подружжя та це потребує вирішення в судовому порядку, відтак, Позивач отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про права на спадщину на вищевказане майно.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить визначити, що частка померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_3 на: Нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.; - становила .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на на: нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 , право власності на на: нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м..

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнаня майна сумісним майном подружжя, визначення частки померлої, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на: Нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.; - становила .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.

Не погоджуючись з рішенням суду, особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Проценко М.М., подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_7 на момент винесення оскаржуваного рішення була обтяжувачем майна, яке підлягало поділу (нежитлове приміщення, загальною площею 52.1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м. На її користь було накладено арешт на вказані об`єкти, однак ні сторонами по справі, ні судом до участі у справі ОСОБА_7 залучено не було, хоча вона неодноразово подавала заяви про вступ у справу в якості третьої особи, в той же час оскаржуваним рішенням суду визнано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 84,42 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м. за позивачем, що фактично викличе вибуття даного майна з під обтяження арештом і не дасть змогу задовольнити вимоги ОСОБА_7 , а відтак її права та інтереси, як кредитора і стягувача щодо ОСОБА_3 та вищевказаного майна порушені оскаржуваним рішенням.

В судовому засіданні представник особи яка не брала участі у справі ОСОБА_4 , адвокат Проценко М.М. підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Шейко В.В., відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 06 березня 2018 року складено актовий запис №145 та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 . На підставі заяви 13 липня 2018 року було зареєстровано спадкову справу, номер у нотаріуса 252/2018, про що видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52611232.

Разом з ОСОБА_1 до Ірпінської міської державної нотаріальної контори звернулася його рідна сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_6 28 вересня 1989 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , про що було проведено запис №274 та видане Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 .

Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було частково задоволено заяву представника ОСОБА_7 про забезпечення позову та накладено арешт на:

нежитлове приміщення загальною площею 52,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

земельну ділянку, кадастровий номер: :01:006:0001, площею: 0,0153 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії щодо розпорядження часткою у спільній сумісній власності щодо об`єкту нерухомого майна: торгівельного павільйону, загальною площею 149,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна: 532681.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам Київський апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, Оглядом практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо розгляду справ у спорах, що виникають із спадкових правовідносин» вказано, що: «Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду».

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормами спадкового права регулюються суспільні відносини правонаступництва, тобто наступництва одних суб`єктів (спадкоємців) в правах та обов`язках фізичної особи, яка померла (спадкодавця). Об`єктом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб (статті 1218, 1219 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (стаття 1221 ЦК України).

Право власності на рухоме та нерухоме майно, яке належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, є таким, що не припинилося внаслідок його смерті та входить до складу спадщини.

У шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 придбали майно, а саме: Нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 23 липня 2003 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету міської ради та зареєстроване бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_3 23 липня 2003 року, записаний у реєстрову книгу №1-36 за реєстровим номером №9 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92702560; Квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 12 серпня 2005 року, посвідченого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М., номер в реєстрі 2305, Витягом з державного реєстрі правочинів №1347347 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8480521 від 28 вересня 2005 року; Будівля магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 63,2 кв.м.,, що підтверджується Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 14 лютого 2006 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості №67913450, що розташований на земельній ділянці площею 0,0153 га, кадастровий номер: :01:006:0001, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Ірпінського міського округу Нельзіним М.С. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147085486.

Зазначене майно оформлено на ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на той факт, що майно не оформлено на спадкодавця, нотаріус не може встановити, чи дійсно воно є спільним майном подружжя та це потребує вирішення в судовому порядку, Позивач отримав відмову нотаріуса в видачі свідоцтва про права на спадщину на вищевказане майно.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, Огляду практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо розгляду справ у спорах, що виникають із спадкових правовідносин» визначено, що при розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч. 1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року.

Також, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2023 року визначено, що частка померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_3 , на: Нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.; - становила частину.

Визнано за ОСОБА_1 , право власності на частину на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м..

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на частину на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 52,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 84,42 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м.

Отже, наведене свідчить, що інша частка в розмірі 1/2 частини у спільному сумісному майні належить ОСОБА_3 , що не позбавляє можливості належним чином виконати рішення Оболнського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2023 року, представник особи, яка не брала участь в справі ОСОБА_4 адвокат Проценко М.М. посилався на те, що суд першої інстанції фактично своїм рішенням вирішив питання про матеріально-правові інтереси ОСОБА_4 , оскільки не врахував наявні боргові зобов`язання, які існують у ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 за договором позики від 07 липня 2014 року.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які б підтверджувалиаргументи апеляційної скарги про те, що все майно вибуло із власності ОСОБА_3 , особою, яка не брала участі у справі, суду не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішенням суду не вирішувалось питання і такі позовні вимоги не заявлялись позивем щодо визначення частки померлої, визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме щодо земельної ділянки, кадастровий номер: :01:006:0001, площею: 0,0153 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, що належить на праві власності ОСОБА_3 , на яку було накладено арешт ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року у справі за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості а також цією ухвалою суду було заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії щодо розпорядження часткою у спільній сумісній власності щодо об`єкту нерухомого майна: торгівельного павільйону, загальною площею 149,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна: 532681.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідають вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 268, 362 , 365, 367,369,374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_4 , подану адвокатом Проценком Миколою Миколайовичем залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна