Справа № 368/605/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Токовенко Н.О.

За участі:

Представник позивача - адвокат Мартинюк М.Р.

Відповідач - ОСОБА_1 .

Представник відповідача - адвокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду цивільну справу за:

- позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, в прохальній частині якої позивач просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Доручити Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських нрав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивач в мотивувальній її частині обгрунтовував наступними обставинами справи та нормами права:

- 07 травня 2019 року, між ним, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідачем, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - було укладено шлюб, про що було видано Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 07 травня 2019 року, внесеному в реєстрі під № 842, видане Дніпровським районним у місті Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Копія Свідоцтва про шлюб додається

У шлюбі в них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою він опікується, та яка проживає з ним.

Копію свідоцтва про народження додається.

Подружні відносини між ними припинено з вересня 2020 року.

Спільне господарство вони перестали вссти з вересня 2020 року. З того часу Відповідач не цікавиться життям спільної доньки та не приймає участі в її вихованні.

Також, ОСОБА_1 почала зловживати алкогольними напоями та перестала піклуватися про доньку.

По даному факту було винесено постанову Дніпровського районного суду міста Києва, справа №755/10366/20, відповідно до якої 30 липня 2020 р. було розглянуто матеріали, які надійшли з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Було встановлено, що ОСОБА_1 01 липня 2020 року о 22 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме, - перебувала в громадському місці з дитиною в стані алкогольного сп`яніння та не доглядала за дитиною. Вину було визнано.

Копія витягу з ЄРДР додається.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10521/21 про розірвання шлюбу - шлюб між ним та Відповідачем було розірвано.

Копія заочного рішення суду про розірвання шлюбу додається.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10523/21 про стягнення аліментів присуджено стягнути з Відповідача на його користь аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Копія заочного рішення суду про стягнення аліментів додається.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 02.01.2022 №158, наданої Кагарлицьким відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, за період з 29.06.2021 по 31.12.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить - 36 133,33 грн. - Відповідачем жодного разу не було сплачено аліменти.

Копія довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах додається.

Відповідно до Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 02.01.2023 №69021362 Відповідача, - ОСОБА_7 було внесено до Єдиного реєстру боржників.

Копія Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників додається.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_3 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно виливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків,- не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні.

У зв`язку з цим, він звернувся до органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що йому було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано Акт обстеження умов проживання № 48 від 29.03.2023 р., у якому зазначається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання добрі, в квартирі чисто та прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка.

Копія Акту обстеження умов проживання додається.

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 березня 2023 року, ОСОБА_3 соматично здорова. Також зазначається, що з жовтня 2020 року на прийомі з батьком.

Копія Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого додається.

Відповідно до Довідки №29 від 17.04.2023 р., підтверджується, що його донька ОСОБА_3 , - дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 455 з 01.09.2022 року по теперішній час.

Копія Довідки з ДНЗ № 455 додається.

Відповідно до Психолого-педагогічної характеристики на вихованку групи молодшого дошкільного віку ДНЗ № 455 м. Києва ОСОБА_3, зазначається, що вихованням дитини переважно займається батько та бабусі. За час перебування дитини в дошкільному закладі вихователям не вдалося поспілкуватися з матір`ю дівчинки. Батько дитини приділяє доньці багато часу, цікавиться її життям в садочку, намагається підтримати позитивний настрій у дитини стосовно відвідування дошкільного закладу. У дитини сформовані культурно- гігієнічні навички та навички самообслуговування. Дівчинка завжди виглядає охайною та доглянутою.

Копія Психолого-педагогічної характеристики додасться.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення під виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Правовові підстави позову:

- Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чо тирнадцяти років.

Зазначені ним обставини у відповідності з п. 2, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав.

Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою с участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також па підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами.

В п. 16 цієї ж постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно виливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини він вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення Відповідача батьківських прав.

Підсудність:

- Відповідно до ч. 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідач, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ,- тому справу вважає такою, яка подана за правильною підсудністю, а саме до Кагарлицького районного суду Київської області.

Судовий збір:

- Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розміри ставок судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Це становить - 1073,60 грн.

Відповідно до п. 6. ч. 3 ст.175 ЦПК України, обов`язковий досудовий порядок урегулювання даного спору, - не передбачений.

На виконання ст.175 ЦПК України, щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, він зазначає, що крім сплати судового збору в сумі 1073,60 грн., - не очікує нести будь-які інші витрати.

На виконання п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, щодо підтвердження Позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, він зазначає, що ним не подано іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначає, що електронних носіїв доказів за вказаною позовною заявою у нього немає.

Документи, додані до позовної заяви надані суду у формі належно засвідчених його підписом копій і є належними доказами по справі. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином посвідченій копії.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 19, 150, 157, 164, 165, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 27, 95, 175-177 ЦПК України, Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - позивач просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги, викладені в прохзальній частині позовної заяви.

23.05.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/605/23, провадження № 2/368/367/23.

26.07.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято рішення про проведення слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено справу до підготовчого судового розгляду на 15 год. 00 хв. 25.09.2023 року.

24.08.2023 року третя особа, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністратції, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), надіслала на адресу суду лист - відношення наступного змісту:

- Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державна адміністрація (далі - як орган опіки та піклування) залучена, як третя особа, до розгляду цивільної справи № 368/605/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Згідно з ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

В розділі «З`ясування обставин справи» узагальнення судової практики Верховного суду України від 11.12.2008 року вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Крім того, суд повинен з`ясувати думку дитини, якщо вона здатна її висловити. Також згідно із ч. 4 ст. 19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребовувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні.

Слід звернути увагу на те, що згідно з ч. 6 ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 № 866 спірні питання між батьками щодо захисту інтересів дитини вирішується колегіально на Комісії з питань захисту прав дитини та за її рекомендацією виноситься висновок органом опіки та піклування за місцем проживання дитини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись чинним законодавством України, висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально у Дніпровському районі міста Києва, повинен надаватися органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, до компетенції якого відноситься розгляд зазначеного питання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись чинним законодавством України оскільки представник Служби не може одноособово приймати рішення щодо даного питання та керуючись ст. 19 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 76, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 77, ч. 7 ст. 81, ч. 1 та ч. 3 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України прошу ухвалою суду витребувати висновок органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини.

Просимо розглядати справу без участі представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства України.

25.09.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 27.10.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

27.10.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 23.11.2023 року в зв`язку з задоволення клопотання представника відповідача про надання терміну на подання письмового відзиву на позовну заяву.

Одночасно, - 31.10.2023 року судом направлено запит до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністратції, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), - про витребування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відносно малолітньої доньки, а саме, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

10.11.2023 року на адресу Кагарлицьткого районного суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, який подано було представником відповідача ОСОБА_1 , - адвокатом Матюшенковим Д.В., наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувають матеріали цивільної справи № 368/605/23 за позовом ОСОБА_2 (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про позбавлення батьківських прав.

Разом із цим, керуючись ст. 178 ЦПК України, вважає за необхідне надати даний відзив на позовну заяву Позивача, наступного змісту.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач звернувся до суду із позовною заявою, посилаючись на те, що 07 травня 2019 року, між Позивачем та Відповідачем, було укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 07 травня 2019 року, внесеному в реєстрі під № 842, видане Дніпровським районним у місті Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), під час якого у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні відносини між нами припинено з вересня 2020 року. Спільне господарство вони перестали вести з вересня 2020 року. З того часу Відповідач не цікавиться життям спільної доньки та не приймає участі в її вихованні.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10521/21 шлюб між сторонами було розірвано.

Як вказує Позивач, ОСОБА_1 почала зловживати алкогольними напоями та перестала піклуватися спільну доньку. По даному факту було винесено постанову Дніпровського районного суду міста Києва, справа №755/10366/20, відповідно до якої 30 липня 2020 р. було розглянуто матеріали, які надійшли з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Було встановлено, що ОСОБА_7 01 липня 2020 року о 22 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме перебувала в громадському місці з дитиною в стані алкогольного сп`яніння та не доглядала за дитиною. Вину було визнано.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10523/21 про стягнення аліментів - присуджено стягнути з Відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 02.01.2022 №158, наданої Кагарлицьким відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, за період з 29.06.2021 по 31.12.2022 заборгованість ОСОБА_7 зі сплати аліментів становить - 36 133,33 гри - Відповідачем жодного разу не було сплачено аліменти.

Відповідно до Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 02.01.2023 №69021362 - Відповідача, ОСОБА_1 , було внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_3 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу ; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, носильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються мною самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.

Тому, з цих підстав Позивач просить суд позбавити Відповідача батьківських прав на спільну дитину.

Однак із заявленими позовними вимогами Позивача неможливо погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Стаття з Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом і цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини).

У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49).

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), 'гак і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Таким чином, суд має встановити усі фактичних обставини для правильного вирішення справи і визначити, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-Ц (провадження № 61-36265СВ18) Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 713/63/17 (провадження № 6і- 2768осв18).

В свою чергу вважає, що Позивачем не доведено те, що змінити поведінку відповідача у кращу сторону неможливо.

Натомість, Відповідач любить свою дитину, має намір бути з нею та піклуватися про неї та пояснює що Позивач створює перешкоди для спілкування з дитиною.

Як роз`яснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З огляду на викладене вище, - представник відповідача просить суд:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

23.11.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 11.01.2023 року в зв`язку з задоволенням письмового клопотання представника позивача.

Одночасно, - 24.11.2023 року судом повторно направлено запит до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністратції, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), - про витребування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відносно малолітньої доньки, а саме, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27.11.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про встановлення днів, часів та місця побачень з дитиною матері дитини, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуваютьматеріали цивільної справи № 368/605/23 за позовом ОСОБА_2 (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про позбавлення батьківських прав.

Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Таким чином, вважає за необхідне подати зустрічний позов, оскільки обидва позови взаємопов`язані, і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, вони виникають із одних відносин та задоволення зустрічного може виключити повністю задоволення первісного позову.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує наступним.

07 травня 2019 року, між Позивачем за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та Відповідачем за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , було укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 07 травня 2019 року, внесеному в реєстрі під № 842, видане Дніпровським районним у місті Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), під час якого у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні відносини між сторонами припинено з вересня 2020 року.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10521/21 шлюб між сторонами було розірвано.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі №755/10523/21 про стягнення аліментів - присуджено стягнути з Позивача на користь Відповідача аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, щомісячно, але не меншьше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу, наразі так сталися обставини, що Позивач не має доступу до своєї дитини через те, що Відповідач здійснює перешкоди у можливості матері спілкуватися з дитиною.

У зв`язку із чим Позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п. 3 ст. 9 закріпила принцип, за яким держави- учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і мас право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не мас права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якшо таке спілкування не їіерешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб' єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позивач, будучи матір`ю дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є її правом та обов`язком.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання звязків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена.

Оскільки мати є прямим родичем дитини, батько чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні матері, своїх прав щодо виховання дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Разом з тим, наявність конфлікту та неприязні відносин між Відповідачем - Позивачем не є підставою для обмеження її прав на спілкування з Дитиною.

Позивач бажає приймати участь у вихованні Дитини та спілкуватися з нею. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню Дитини , її розвитку, оскільки спілкування дитини з матір`ю служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останньої.

Позивач має право на спілкування з донькою та приймати участь у її вихованні і при цьому Відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення матері права на спілкування з донькою може позбавити її родинних зв`язків, турботи та любові з її боку.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину. недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Питання сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", розмір судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. (2 684,00 грн. х 0,4).

Судовий збір за декілька прохань суду "визнати протиправним акт", "скасувати", "визнати нечинним", "зобов`язати прийняти рішення", тощо сплачується як за одну - позовну вимогу немайнового характеру (ВС/КЦС, №640/21330/18 від 12 листопада 2019 р.).

Питання строку звернення із зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

В свою чергу строк для подання відзиву було встановлено судом до 10.11.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ч. 4 ст. 127 ЦПК України).

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію (ч. 4 ст. 127 ЦПК України).

Разом із цим ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського місцевого центру з надання БВПД з метою встановлення порядку участі у вихованні дитини внаслідок чого її представнику було 22.11.2023 року видано доручення на її представництво.

Таким чином, враховуючи що позов відповідача та позивача є взаємопов`язані, виникають із одних правовідносин, у судовому засіданні ще проводяться підготовчі дії, доручення на представництво інтересів позивача видано після встановленого строку на для відзиву 10.11.2023 року, прийняття зустрічного позову попередить затягування даної справи у разі об`єднання цивільних справ при зверненні позивача із цим самостійним позовом до іншого суду, тому позивач змушена просити суд на поновлення строку для прийняття даного зустрічного позову.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначає:

- п. 6 - Позивач намагалася в досудовому порядку.

- п.7 - заходи забезпечення позову та доказів до подання даної зустрічної заяви не здійснювалися;

- п.8 - перелік документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви, зазначений нижче в реквізиті "додатки".

- п.9 - Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

- п.10 - Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 174-177, ст. 184 ЦПК України, - позивач зустрічного позову просить суд:

1. Поновити ОСОБА_1 строк на прийняття даної зустрічної заяви.

2. Прийняти дану зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та постановити ухвалу про об`єднання вимог за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

3. Зобов`язати Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати письмовий висновок про порядок участі у вихованні та спіклуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_2 ) з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , рнокпп: НОМЕР_3 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_2 ), у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_2 ) порядок участі у вихованні та спіклуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6. Вирішити питання про судові витрати.

26.12.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов лист - відношення третьої особи, - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністратції, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), наступного змісту:

- Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державна адміністрація (далі - Служба) залучено, як третю особу, до розгляду цивільної справи № 368/605/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Надсилаємо висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, зареєстрований 30.11.2023 № 103/8816. Приймаючи до уваги рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування просить призупинити справу та надати можливість ОСОБА_1 протягом півроку налагодити стосунки з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виконувати батьківські обов`язки.

Висновок підтримуємо в повному обсязі.

Просимо розглядати справу без присутності в судових засіданнях представника Служби та/або органу опіки та піклування і прийняти рішення в найкращих інтересах дитини.

26.12.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов висновок органу опіки та піклування, - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністратції, наступного змісту:

До комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла ухвала Кагарлицького районного суду Київської області про надання висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час розгляду зазначеного питання Комісією встановлено, що батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в листопаді 2021 року, хоча стосунки між ними припинилися раніше. З 2020 року малолітня ОСОБА_3 постійно проживає з батьком ОСОБА_4 , який займається її вихованням та утриманням. На даний час батько та донька мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Малолітня ОСОБА_3 , 2019 року народження, відвідує дошкільний навчальний заклад № 455 Дніпровського району м. Києва.

Мати дитини, ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , з донькою не проживає, з 2020 року вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, матеріально не допомагає.

На засіданні Комісії була присутня мати дитини ОСОБА_1 , яка повідомила, що вона категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні та утриманні дитини.

Матір дитини, ОСОБА_1 , попереджено про дотримання нею прав дитини та ознайомлено її про відповідальність передбачену законодавством України уразі порушення прав малолітньої.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки.

Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування просить призупинити справу та надати можливість ОСОБА_1 протягом півроку налагодити стосунки з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виконувати батьківські обов`язки.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.01.2024 року, представник відповідача ОСОБА_1 , - авдокат Матюшенков Д.В. , - заявив клопотання про об`єднання зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про встановлення днів, часів та місця побачень з дитиною матері дитини, - з первинним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, - для їх спільного розгляду.

Також представник позивача заявив клопотання про витребування від третьої особи, - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації:

1. Висновку щодо доцільності позбавлення батькіських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. В разі висновку третьої особи щодо відсутності доцільності позбавлення батьківських прав, - витребувати висновок щодо порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - її матір`ю, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_2 ).

Також представник відповідача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В. не заперечував проти клопотання третьої особи щодо зупинення провадження у справі терміном на орієнтовно 6 (шість) місяців, - для надання третьою особою висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини, так як вважав, що без наявності такого обгрунтованого висновку третьої особи, - неможливо в даній справі винести законне, обгрунтоване та справедливе рішення.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.01.2024 року, відповідачка ОСОБА_1 , - підтримала правову позицію свого представника.

В судове засідання, яке відбулося 11.01.2024 року, позивач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явилася його представник, - адвокат Мартинюк М.Р.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.01.2024 року, представник позивача ОСОБА_2 , - адвокат Мартинюк М.Р.:

- не заперечувала проти об`єднання в одне провадження зустрічного позову з первинним, - для всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи;

- не заперечувала проти судового доручення третій особі (органу опіки та піклування) надати на адресу суду обгрунтований висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини;

- не заперечувала проти зупинення провадження у справі до отримання відповідного висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини.

Суд, вислухавши сторону позивача (представника позивача), вислухавши сторону відповідача (відповідачку та її представника), дослідивши клопотання третьої особи в частині необхідності зупинення провадження у справі до отримання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні її малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи (в частині, що стосується вищевказаних процесуальних рішень по справі), приходить до висновку щодо винесення у даній справі процесуального рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), на підставі якого:

- поновити стороні відповідача процесуальні строки на подання зустрічної позовної заяви;

- об`єднати зустрічний позов з первинним, - для їх спільного розгляду;

- доручити третій особі (органу опіки та піклування в строк, визначений в резолютивній частині даної ухвали) - надати на адресу суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні її малолітньої дитини, в разі неможливості надання такого висновку, - надати на адресу суду висновок щодо порядку участі відповідачки у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною;

- відмові в клопотанні сторін в зупиненні провадження у справі, -

- обгрунтовуючи своє рішення наступним:

- Щодо поновлення процесуальних строків стороні відповідача на подання зустрічного позову, то суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1 ст. 193 ЦПК України, Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

В свою чергу строк для подання відзиву було встановлено судом до 10.11.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно ч. 4 ст. 127 ЦПК України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Разом із цим ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського місцевого центру з надання БВПД з метою встановлення порядку участі у вихованні дитини внаслідок чого її представнику було 22.11.2023 року видано доручення на її представництво.

Таким чином, враховуючи що позов відповідача та позивача є взаємопов`язані, - виникають із одних правовідносин, суд знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, доручення на представництво інтересів позивача видано після встановленого строку на для відзиву 10.11.2023 року, прийняття зустрічного позову попередить затягування даної справи у разі об`єднання цивільних справ при зверненні позивача із цим самостійним позовом до іншого суду, тому суд вважає причини пропуску стороною відповідача на подання зустрічного позову поважними, а тому приймає рішення щодо поновлення процесуального строку для прийняття даного зустрічного позову.

Згідно ч. 8 ст. 127 ЦПК України ухвалу про відмову у повноленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити процесуальний строк.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, з огляду на положення ч. 8 ст. 127, п. 10 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 353 ЦПК України, - ухвала суду про поновлення процесуального строку (в даному випадку - поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову), - окремо від рішення суду - не підлягає, - на неї може бути подана апеляційна скарга, яка включається в апеляційну скаргу на остаточне рішення суду першої інстанції в цій справі.

Щодо прийняття зустрічного позову до провадження з первинним, - для їх спільного розгляду, то суд зазначає наступне:

- Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З огляду на обставини справи, викладені в мотивувальних частинах як первинного позову, так і зустрічного, зважаючи на характер позовних вимог, які викладені в прохальних частинах первинного позову та зустрічного, - суд вважає за необхідне об`єднати зустрічний позов з первинним, оскільки суд вважає, що обидва позови взаємопов`язані, і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, - вони виникають із одних відносин та задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову.

З огляду на положення ст. 353 ЦПК України, - ухвала суду в частині прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, - окремо від остаточного рішення суду - апеляційному оскарженню не підлягає, апеляційна скарга на дану ухвалу на підставі ч. 2 ст. 353 України включається до апеляційної скарги на остаточне рішення суду першої інстанції в даній справі.

Щодо доручення третій особі надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини, а у разі відсутності такого висновку, - надати висновок щодо порядку участі відповідачки у вихованні своєї дитини, то суд зазначає наступне:

- Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також па підставі інших документів, які стосуються справи.

Проте, як вбачається з письмового висновку органу опіки та піклування, - даний орган не надав суду категоричної відповіді щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини, та орган опіки та піклування просить суд надати термін, - орієнтовно на 6 (шість) місяців для з`ясування об`єктивних обставин справи.

Таке ж прохання висловлено і в письмовому клопотанні третьої особи, яке надійшло на адресу суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки.

Згідно Стаття з Конвенції «Про права дитини» у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому, суд, керуючись вищевказаними нормами права, - вважає, що все ж таки слід погодитися з третьою особою, та, відповідно, - слід надати третій особі необхідний та достатній термін для того, щоб орган опіки та піклування визначився з питанням, чи доцільно, чи недоцільно позбавляти відповідачку батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини.

В разі ж висновку щодо відсутності доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини, - слід витребувати від орану опіки та піклування висновок щодо порядку учсті відповідачки у вихованні її малолітньої доньки, - встановлення днів, часів, та місця побачень.

Щодо відмови в зупиненні провадження у справі (таке клопотання заявили як сторона позивача, так і сторона відповідача, так і третя особа), то суд обгрунтовує своє рішення наступним:

- Питання про зупинення провадження у справі врегульовано положеннями ст. 251, 252 ЦПК України.

Положення ст. 251 ЦПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі, а положення ст. 252 ЦПК України, - регулюють право суду зупинити провадження у справі.

Суд, констатує, що:

- обставин, які є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, та які вказані в ст. 251 ЦПК України, - на даний час - немає;

- обставин, які дають право суду на зупинення провадження у справі, та які зазначені в ст. 252 ЦПК України - на даний час - немає.

Що ж стосується посилання сторін як на підставу зупинення, - на положення п. 6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, - то суд не може застосувати таку підставу для зупинення провадження у справі, з огляду на наступне:

- Згідно п. 6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому ст. 87 ЦПК України.

- Згідно ч. 1 ст. 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдкції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії.

Так, в рамках даного цивільного провадження - не здійснюється доручення іншому суду на збирання доказів в порядку, який передбачено ч. 1 ст. 87 ЦПК України, а тому - застосування п. 6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, - не допускається.

Ухвала суду в частині відмови від зупинення справи, - апеляційному оскарженню окремо від рішення суду на підставі ч. 1 ст. 353 ЦПК України, - не підлягає, на неї в порядку, який передбачено ч. 2 ст. 353 ЦПК України може бути подана апеляційна скарга, яка включається до апеляційної скарги на остаточне рішення суду першої інстанції в даній справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 120 - 124, ст. 126, ст. 127, 193, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, 263, 268, 272, 273, ч.ч. 1, 2 ст. 353, ст. 354, ч. 1 ст. 355, п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

На підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України:

- поновити відповідачу первинного позову, - ОСОБА_1 процесуальний строк на подання зустрічного позову в справі № 368/605/23, провадження № 2/368/128/24, за первинним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав.

На підставі ч. 2 ст. 193 ЦПК України:

- зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про встановлення днів, часів та місця побачень з дитиною матері дитини, -

- прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, справа №368/605/23, провадження № 2/368/128/24.

На підставі ч. 3 ст. 193 ЦПК України:

- вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про встановлення днів, часів та місця побачень з дитиною матері дитини, -

- об`єднати з вимогами первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав.

Справі за первинним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - третя особа, - служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, - про встановлення днів, часів та місця побачень з дитиною матері дитини, - присвоїти № 368/605/23, провадження № 2/368/128/24.

Зобов`язати третю особу, - Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), як орган опіки та піклування, -

- в строк до 01.07.2024 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3), - висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В разі надання висновку щодо відсутності доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), -

- зобов`язати третю особу, - Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, (02160, м. Київ, Харківське шоссе, буд. 4 - А, Код ), як орган опіки та піклування, -

- в строк до 01.07.2024 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3), висновок щодо порядку участі (встановлення найбільш доцільних місць побачень, часів та годин побачень, за участі інших осіб чи без таких) ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у вихованні та спіклуванні з донькою, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В задоволенні клопотання сторін про зупинення провадження у справі, - відмовити.

Ухвала суду на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від остаточного рішення суду першої інстанції в даній справі, - не підлягає, на неї в порядку ч. 2 ст. 353 ЦПК України може бути подана апеляційна скарга, яка включається до апеляційної скарги на остаточне рішення суду першої інстанції в даній справі.

Суддя: О.В. Закаблук