Справа № 569/4121/24
УХВАЛА

05 березня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - в с т а н о в и в:

28.02.2024 року на розгляд до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Так, у позовній заяві позивачка ОСОБА_1 вказала своє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

Адресу місця проживання відповідача ОСОБА_2 зазначила як АДРЕСА_2 , країна Італійська республіка. Останнє відоме місце перебування в Україні: АДРЕСА_1 , будь-яких доказів реєстрації місця перебування відповідача у м.Рівному до позову не долучено.

Як зазначено вище, позивач має намір розірвати шлюб з громадянином Італії, який зареєстрований та проживає в Італії.

У відносинах між Україною та Італійською Республікою принцип взаємності у забезпеченні рівного правового статусу громадян обох країн на територіях Італії та України набув практичного змісту і був належно документально закріплений.

Так, нині між Україною та Італійською Республікою діє базовий договір «Про дружбу і співробітництво між Італійською Республікою та Україною», укладений в Римі 03.05.1995 року і ратифікований Верховною Радою України 26.04.1996 року.

За цим договором Італійська Республіка та Україна, бажаючи зміцнювати дружбу, що пов`язує обидві країни і їхні народи, і поглиблювати співробітництво в усіх галузях суспільного життя, констатуючи, що Україна є державою правонаступницею Радянського Союзу, прагнучи розвивати свої відносини на основі загальновизнаних цінностей свободи, демократії, плюралізму і поважання прав людини, а також сприяти зміцненню міжнародного порядку, що ґрунтується на праві, мирі та справедливості, беручи до уваги глибокі політичні та економічні зміни, що відбулися в Європі, підтверджуючи їх вірність зобов`язанням, пов`язаним з членством в Організації Об`єднаних Націй, сповнені рішучості розвивати взаємовідносини дружби, співробітництва і добросусідства, домовилися про те, що Італійська Республіка та Україна розвиватимуть свої відносини на основі довіри, співробітництва і взаємної поваги відповідно до принципів суверенітету, рівноправності й дотримання прав і основних свобод людини (стаття 1 договору).

У сфері правового захисту прав та законних інтересів італійських громадян в Україні та українських громадян в Італії основоположною нині є чинна для обох країн Конвенція між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою «Про правову допомогу у цивільних справах». Конвенцію укладено в Римі 25.01.1979 року, ратифіковано Президією Верховної Ради СРСР 06.05.1986 року, президентом Італійської Республіки 29.01.1986 року. Обмін ратифікаційними грамотами здійснено в Москві 08.07.1986 року.

Стаття 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року підтверджує, що «Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам Республіки».

Як зазначено в преамбулі зазначеної вище конвенції, метою її укладення є «обопільне бажання зміцнювати дружні зв`язки між народами Союзу Радянських Соціалістичних Республік (України) та Італійської Республіки, об`єднати зусилля у справі подальшого розвитку плідного співробітництва в галузі надання правової допомоги в цивільних справах».

Конвенція «Про правову допомогу у цивільних справах» вступила в Італії у законну силу 07.08.1986 року та згідно закону № 766 від 11.12.1985 року Є ОБОВ`ЯЗКОВОЮ ДО ВИКОНАННЯ В ІТАЛІЙСЬКІЙ РЕСПУБЛІЦІ.

Відповідно до підпунктів а) та е) частини 1 статті 24 даної Конвенції Італійський суд, буде вважатися компетентним, якщо на день пред`явлення позову відповідач має ПОСТІЙНЕ місце проживання на території Італії. У справах про стягнення аліментів позивач на день пред`явлення позову теж, повинен мати постійне місце проживання в Італії. При цьому, у справах що стосуються речових прав на нерухоме майно в Україні, виключно компетентним вважається суд України.

З огляду на те, що факт тимчасового проживання в Італії, не дає права судовим органам Італії розглядати цивільні справи громадян України, будь-яке НАМАГАННЯ ГРОМАДЯНИНА УКРАЇНИ РОЗЛУЧИТИСЬ ЗА КОРДОНОМ ЧЕРЕЗ СУД ІНОЗЕМНОЇ КРАЇНИ, Є НЕЗАКОННИМ.

Ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8 Загальної декларації прав людини).

На підставі статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Проте, згідно ст.128 ЦПК України, "1. Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. 2. Суд повідомляє (обов`язково ІНФОРМАЦІЯ_1 ) учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. 3. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. 4. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. 5. Судова повістка про виклик має бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. 6. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи - про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку".

Відповідачу, що проживає за межами України, вручаються копії позову з додатками та судова повістка про дату, час і місце судового засідання - у порядку, визначеному міжнародною Конвенцією про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, що підписана в Гаазі 15 листопада 1965 року (далі Конвенція).

Порядок вручення судових документів, встановлений Конвенцією, застосовується у випадках, якщо учасник судового провадження знаходиться за кордоном та не має на території України представника, тобто коли є дійсна потреба у повідомленні учасника справи та врученні йому документів за кордоном.

Україна є учасницею окремих міжнародних договорів, якими скасовано будь-яке додаткове засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого договору.

Згідно з ст.498 ЦПК України, в разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до Наказу від 27.06.2008 року № 1092/5/54, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за №573/15264 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» п.2.1, в разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і має містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Відповідно до ст.2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав.

Вирішуючи питання про докази у справах з іноземним елементом, суд має враховувати принцип змагальності і диспозитивності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), та обов`язок доказування (статті 76-84 ЦПК України). Положення ЦПК, де зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися жодними іншими засобами доказування, поширюється й на доказову діяльність у цивільних справах з іноземним елементом.

На стадії підготовки справи за участю іноземного елемента до судового розгляду суддя вирішує питання про належність поданих сторонами доказів, допустимість засобів доказування, і, якщо потрібно, вирішує клопотання сторін про витребування доказів, зокрема й на території іншої держави.

05.07.2017р. Верховним судом України в контексті справи № 6-835цс17 досліджувалось питання щодо належного повідомлення-виклику сторони процесу (іноземця) про час та місце слухання справи у судовому провадженні.

Суд зазначив, що згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

ВАЖЛИВО: Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж установлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини першої статті 4 Конвенції, установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції. При виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін взаємодіють одна з одною через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок взаємодії (стаття 5 Конвенції). Статтею 6 Конвенції передбачено, що Договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, їх вручення. Частиною першою статті 10 та статтею 11 цієї ж Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови.

В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому мають бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Таким чином, в разі, якщо відповідач у справі є громадянином однієї з держав учасниць Конвенції і проживає на її території, він має бути повідомлений про час і місце судового розгляду справи за позовом до нього відповідно до положень Конвенції та Інструкції: за дорученням суду України, направленим через головні територіальні управління юстиції до Міністерства юстиції України, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач має надати суду копію позову з додатками у перекладі на італійську мову, або ж повідомити суд про те, що відповідач погоджується прийняти усі документи без перекладу, або ж повідомити суд про намір вручити їх відповідачу особисто.

Тобто, для відкриття провадження за даною позовною заявою, оскільки суд зобов`язаний невідкладно надіслати відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів з перекладом офіційною мовою запитуваної держави, тобто, Італійською, позивачу необхідно надати суду повний пакет документів - позову з додатками разом з завіреним перекладом на італійську мову (у двох примірниках), та поштову адресу відповідача італійською мовою, для подальшого можливого звернення з судовим дорученням до іноземного суду, а також повідомити суд, чи має намір позивач скористатися правом на вручення судових повідомлень відповідачу відповідно до вимог Конвенції про міжнародну правову допомогу, чи має намір особисто (з метою уникнення затягування розгляду справи) вручити (надіслати) відповідачу загальними засобами зв`язку (поштою) копію позову з додатками і судову повістку-виклик у судове засідання.

Таким чином, встановивши відсутність усіх вищеперелічених складових для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява містить певні недоліки, які позивачем мають бути усунені для відкриття провадження у справі і її розгляду у розумні строки на підставі доказів і відомостей, достатніх для ухвалення судом повного, об`єктивного і справедливого рішення.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В.Панас