Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2024 Справа №607/23481/23 Провадження №2/607/655/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої доньки,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як непрацездатної повнолітньої дочки.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 являється її батьком, мати померла. Вона є інвалідом 1-ї групи інвалідності з дитинства, а отже відповідно до норми ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною. Навчається на третьому курсі факультету педагогіки і психології заочної державної форми навчання, спеціальність «Спеціальна освіта (Логопедія). Власне, як інвалід 1-ї групи, вона отримує державну соціальну допомогу в розмірі 4186 грн., а також перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області (Тернопільське ОУ) і отримую пенсію в разі втрати годувальника (матері) в сумі 2760 грн. Інших доходів, вона не має. Призначений державою розмір пенсії за інвалідністю та пенсії по втраті годувальника, які вона отримую, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, навчання, харчування, лікування та реабілітації. З огляду на інвалідність вона не працює. Крім того, будучи інвалідом 1-ї групи з дитинства, у неї наявні проблеми зі здоров`ям, які носять хронічний характер. Таким чином, вона постійно несе витрати спрямовані на здійснення медичних досліджень щодо стану здоров`я, лікування та на реабілітацію.

Ті витрати, які вона фактично несе на лікування та реабілітацію, харчування, здійснення медичного обстеження, оздоровлення та лікування, а також навчання у вищому навчальному закладі не покриваються її фактичними доходами, які вона отримує в якості пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Фактично, вона будучи непрацездатною, а саме інвалідом з дитинства, залишена наодинці зі своїми матеріальними проблемами. Вона перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Розмір її доходу, на даний час, є недостатнім для забезпечення належного рівня життя.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідач, як батько, має можливість надавати їй матеріальну допомогу. За таких складних життєвих обставин, позивач вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і на весь період її непрацездатності.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та розміщення повідомлення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивач не висловлювала.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим повторно 17.07.2018 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №279.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим 11.11.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1843.

Позивач являється інвалідом 1-ї групи інвалідності з дитинства, що стверджується довідкою МСЕК серія 12ААГ №239959 від 15.02.2023 р.

ОСОБА_1 навчається на третьому курсі факультету педагогіки і психології заочної державної форми навчання, спеціальність «Спеціальна освіта (Логопедія)», що стверджується довідкою Тернопільського національного педагогічного університету ім.В.Гнатюка від 24.10.2023 р. №72.

Власне, як інвалід 1-ї групи, позивач отримує державну соціальну допомогу в розмірі 4186 грн., що стверджується довідкою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №3227 від 20.09.2023 р., а також перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області (Тернопільське ОУ) і отримує пенсію в разі втрати годувальника (матері) в сумі 2760 грн., що стверджується довідкою про доходи №161511.

Проблеми із здоров`ям позивачки доводяться витягом із медичної картки, власне записом сімейного лікаря від 13.01.2023, рішенням ЛКК №191/12 від 18.01.2023, рішенням ЛКК №458/3 від 03.02.2023, в яких зафіксовано діагнози позивачки, а також додатково стверджуються магнітно-резонансною томографією, консультаційним висновком спеціаліста №5953 від 14.12.2020, випискою із історії хвороби відділення дитячої ортопедії ГУ «Інституту патології хребта та суглобів», а також виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

З 19.07.2022 до 01.08.2022 у Центрі фізичної реабілітації «Active Life» позивачу було проведено медичні обстеження, після чого був рекомендований курс загального масажу, що стверджується довідкою виданою Центром фізичної реабілітації «Active Life».

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні ст.198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані особами з інвалідністю у встановленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності (таке ж тлумачення указаного поняття здійснене Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи III групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії га допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 197 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом, позивач є непрацездатною у зв`язку з інвалідністю, дійсно отримує державну соціальну допомогу в розмірі 4186 грн. та пенсію в разі втрати годувальника (матері) в сумі 2760 грн.

Проте, відповідач є працездатним та призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , що стверджується довідкою №К/3-23 виданою 26.10.2023 Тернопільським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Тернопільської області.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи, у відповідь на виконання ухвали суду від 02.01.2024, відомостей із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору громадянина ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року, вбачається, що останній з жовтня 2022 року по вересень 2023 року отримував дохід від ВЧ НОМЕР_3 , що вказує на те, що відповідач офіційно працює та має регулярний дохід.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, наявність у неї потреби у матеріальній допомозі, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою непрацездатну повнолітню дочку. Майновий стан відповідача впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дочку. При цьому, беручи до уваги, те що відповідач не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити суду висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання непрацездатної повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і на весь період її непрацездатності.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі.

Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, судовий збір у даній справі становить 1073,60 грн., тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 268, 280, 285, 288, 289, 352, 354, 430 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2023 і на весь період її непрацездатності.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення суду направити сторонам по справі.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

СуддяВ. Л. Дзюбич