КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6191/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 , що підписана ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В.,

у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У вересні 2017 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позову вказує, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2000 року.

Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» і відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов`язані вносити плату за надані послуги. Відповідачі плату своєчасно не вносять, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку з вересня 2012 року по січень 2016 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 3891,47 гривень, інфляційні нарахування - 4407,77 гривень, три проценти річних - 482,73 гривень, а всього - 8 781,97 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідачів відповідно до часток у праві власності з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01 вересня 2012 року по 01 лютого 2016 року 3 891,47 гривень - основного боргу; 4 407,77 гривень - інфляційних нарахувань; 482,73 гривень - 3% річних, а всього 8781,97 гривень.

У лютому 2018 року ОСОБА_4 (правонаступником якої є ОСОБА_3 ) звернулась із зустрічною позовною заявою про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що наведений комунальним підприємством розрахунок заборгованості складений неправомірно, оскільки позивачем не враховано сплачені відповідачами за первісним позовом суми.

Посилається на незастосування до частини вимог позовної давності, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за пероід з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року у розмірі 8 210,24 грн пред`явлено поза межами позовної давності.

Вказує, що не отримувала від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» жодних попереджень.

Стверджує, що внаслідок дій КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» щодо невнесення погашення боргу відповідачка за первісним позовом позбавлена субсидії. Загальна сума втрачених коштів внаслідок дій КП складає 9 751,07 гривень.

Посилається на завдання шкоди її здоров`ю та нанесення шкоди діловій репутації серед громади двору. Розмір моральної шкоди оцінює у 90 000,00 гривень.

Стверджує, що між нею та підприємством відсутні договірні відносини, оскільки відповідний договір щодо надання житлово-комунальних послуг між ними не укладався до 2017 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» провести коригування особового рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення на суму 8210,24 гривень;

- зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» повернути неправомірно нараховану суму 356,40 гривень;

- стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» матеріальні втрати в сумі 98,01 гривня як відшкодування збитків за не дотримання Розпоряджень КМДА №140;

- відшкодувати моральну шкоду у розмірі 90000 гривень;

- відшкодувати матеріальні втрати у розмірі 9751,07 гривень в якості втраченої вигоди через залишення без субсидії кваритру №13 з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість у розмірі 1975,74 гривень, інфляційні втрати в розмірі 2203,89 гривні, три проценти річних у розмірі 241,37 гривні та 800 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість у розмірі 972,87 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1101,94 гривня, три проценти річних у розмірі 120,68 гривень та 400 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість у розмірі 972,87 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1101,94 гривень, три проценти річних у розмірі 120,68 гривень та 400 гривень судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що жодних документів на підтвердження факту виконання послуг позивачем не надано. Суд першої інстанції не з`ясував цих обставин справи та без встановлення факту надання позивачем житлово-комунальних послуг необґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.

Посилається на дані довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку квартири 13 за №424436 від 26 березня 2018 року Комунального концерну "Центр комунального сервісу", яка підтверджує пояснення та заперечення відповідачів проти нарахувань КП та викриває розбіжності в сумах оплати за житлово-комунальні послуги.

Вказує, що в письмових поясненнях відповідачів зроблено розрахунки оплат за житлово-комунальні послуги квартири АДРЕСА_2 по виконанню судових рішень Солом`янського районного суду міста Києва і надано копії постанов про закінчення виконавчого провадження та архівну довідку із Солом`янського районного суду міста Києва, що підтверджує наявність судових рішень за минулий час.

Уважає, що судом неправомірно не прийнята до уваги постанова ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 12 травня 2015 року по ВП НОМЕР_4 про припинення розшуку майна боржника, що підтверджує факт оплати боргу у розмірі 6 038,92 гривень, але позивач визнав оплату боргу тільки в сумі 5 432,04 гривень, при цьому вказано суму 4 599,86 гривень (різниця між документами складає 832,18 гривень) та не надано інформації щодо внесення до бухгалтерської документації решти виплаченої суми.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, яка є ідентичною апеляційній скарзі ОСОБА_1 . Просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

Не погодившись з ухваленим рішеннм, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, що підписана ОСОБА_2 , яка також є ідентичною апеляційній скарзі ОСОБА_1 та апеляційній скарзі ОСОБА_2 . Просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

06 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що позивачем не надавались послуги вказує, що позивачем вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, уважається укладеним з моменту отримання відпоідачами таких послуг. Звертає увагу, що згідно статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла в пероід утворення заборгованості, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати представника для складання та підписання акту-претензії, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Матеріали справи не містять таких актів-претензій.

Щодо помилкового нарахування вказує, що в матеріалах справи наявні копії квитанцій, оплачені 09 жовтня 2012 року у сумі 571,60 гривень, 10 жовтня 2012 року в сумі 571,60 гривень, 11 жовтня 2012 року в сумі 571,60 гривень, а всього 1 714,80 гривень. Вказані оплати не є оплатою послуг за спірний пероід з 01 вересня 2012 року по 01 січня 2016 року, оскільки сплачені на виконання судового наказу №2-н/1031/11.

Окрім цього, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку відображені оплати в сумі 1 430,16 гривень та 4 599,86 гривень, а всього 6 030,02 гривень, які також є оплатами відповідачів на виконання попередніх рішень суду про стягнення заборгованості, що не заперечується самими відповідачами. Вказані кошти отримані підприємством від ВДВС, оскільки сплачувалися на його рахунок відповідачами, відтак сума коштів, що надійшла на рахунок підприємства, була відображена в рахунку заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині застосування позовної давності вказує, що 21 квітня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги, який ухвалою від 26 травня 2016 року скасовано.

Стверджує, що набрання наказом законної сили свідчить про те, що до моменту його скасування 21 квітня 2016 року порушене право підприємства не підлягало захисту. Відтак, позовна давність не пропущена.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

06 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який є ідентичним відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Просить у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

14 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який є ідентичним відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_1

12 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Вказують, що позивачем у межах цивільної справи №760/17584/17 надано документ, у якому позивач фактично визнав, що не є виконавцем по наданню житлово-комунальних послуг до травня 2015 року; не має доказів надання житлово-комунальних послуг взагалі по адресі проживання скаржників; не є правонасутпником свого попередника по наданню житлово-комунальних послуг за адресою проживання скаржників.

Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу підстав правомірності позовних вимог по розрахункам за боргами скаржників.

Звертають увагу, що у відзиві позивач визнає, що скаржники виплатили суми боргів по постановам суму до 2015 року, але не вказує на факт виплати загальної суми 6 038,92 гривень по постанові ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 12 травня 2015 року по ВП НОМЕР_4.

Посилаються на ненадання позивачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції установив, що позивачем за первісним позовом надаються комунальні послуги відповідачам за первісним позовом як власникам квартири. Фактично на час звернення до суду з позовом відповідачі за первісним позовом мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданими суду розрахунками.

Суд вказав, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд зробив висновок про необхідність стягнення з відповідачів за первісним позовом на користь комунального підприємства суми інфляційних втрат в розмірі 4407 гривень 77 копійок та трьох процентів річних у розмірі 482 гривні 73 копійки.

Суд зробив висновок, що розрахунок боргу, складений позивачем є обґрунтованим, та поклав його в основу рішення.

Відхиливши заперечення відповідачів щодо розміру нарахованої заборгованості, суд вказав, що доказів на спростування наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості відповідачами за первісним позовом не надано. Доводи відповідачів за первісним позовом ґрунтуються лише на їх поясненнях.

Щодо позовної давності суд першої інстанції вказав на вчинення відповідачами дій, що свідчать про визнання боргу, а саме здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у червні 2014 року та у вересні 2015 року з перевищенням необхідного щомісячного платежу.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду не оскаржується, відтак апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.

З матеріалів справи установлено, що згідно даних свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2000 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях (том 1, а.с. 7).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року скасовано судовий наказ від 21 квітня 2016 року, виданий Солом`янським районним судом міста Києва за заявою КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" ЖЕД №902 (том 1 а.с. 9).

Відповідно до даних довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 , виданої бухгалтером Центру комунального сервісу №112, станом на 01 лютого 2016 року з грудня 2009 року заборгованість відповідачів становить 15 547,39 гривень (том 1 а.с. 39-41).

Постановою державного виконавця від 12 травня 2015 року у ВП НОМЕР_4 у зв`язку із сплатою боргу в повному обсязі знято з розшуку транспортний засіб ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був оголошений в розшук постановою відділу ДВС ВП НОМЕР_4 від 29 квітня 2015 року (том 1 а.с. 47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (том 2 а.с.11).

Відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна, належного ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 36).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2022 року, занесеної до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (том 2 а.с.58).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиті послуги на підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до даних якого з вересня 2012 року по лютий 2016 року за кв. АДРЕСА_1 наявна заборгованість за оплату комунальих послуг 3 891,47 гривень, інфляційні втрати 4 407,77 гривень та 482,73 гривень - 3 % річних.

Відповідно до положень частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно укладення договору апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є:

1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;

2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом;

3) свобода договору;

4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом;

5) судовий захист цивільного права та інтересу;

6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 цієї статті установлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частини 3-6 статті 11 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (далі Закон №1875-IV), який був чинний в період дії спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно типовим договором.

Згідно із статтею 19 Закону №1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону №1875-IV визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами відсутній укладений письмовий договір на надання житлово-комунальних послуг за спірний період.

Поряд з цим, зобов`язання у споживача можуть виникати і за відсутності формальних договірних стосунків на підставі факту користування послугами та за тарифами, що визначені у встановленому законом порядку.

Аналогічний висновок зроблено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів існування заборгованості та надання послуг відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем надано належним чином виконаний розрахунок заборгованості, натомість відповідачами не надано доказів про здійснені ними платежі за спірний період за спожиті послуги та/або інших доказів на спростування цієї заборгованості.

Заперечуючи проти розміру пред`явленої заборгованості, відповідачами протягом розгляду справи не надано відповідного контррозрахунку на спростування заявленої позивачем до стягнення суми.

При цьому, квитанції про сплату послуг у 2017 році, надані відповідачами, колегія суддів відхиляє, оскільки такі сплачено поза межами періоду, за який пред`явлено позов.

Аргументи відповідачів в частині позовної давності відхиляються апеляційним судом, оскільки колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оплата в червні 2014 року суми в розмірі 1430,16 грн та у вересні 2015 року суми 4599,86 грн свідчить про вчинення дій по визнанню боргу. Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу . При цьому, із даних розрахунку убачається, що вказані суми враховано при розрахунку заборгованості саме в спірний період, а не на погашення заборгованості за минулий період.

Колегія суддів уважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що факт подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності, проте вказане не призвело до неправильного вирішення справи.

Аргументи апеляційних скарг в частині розрахунку оплат боргів за житлово-комунальні послуги на виконання судових рішень за попередній період відхиляються апеляційним судом, оскільки розрахунок заборгованості в спірній період виконано без врахування попереднього боргу, а оплата на виконання судолвих рішень враховується за той період, який визначено відповідним судовим рішенням.

Щодо доводів апеляційних скарги в частині не надання послуг, колегія суддів вказує про таке.

Права споживача у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач регламентовано положеннями статті 18 Закону №1875-IV.

Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг за спірний період (зокрема, актів-претензій, складених у відповідності до вимог Закону), та апеляційна скарга посилань на такі докази не містить.

Доводів в частині розрахунку інфляційних втрат на 3% річних апеляційні скарги не містять.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (том 2 а.с. 213-214).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року ОСОБА_3 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи наведене, за подання суду апеляційної скарги з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір по 2 400,00 гривень з кожного (1600 гривень * 150%).

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , що підписана ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір за подачу апеляційної скарги по 2400,00 гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова