КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4749/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року та на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (мережа автозаправних комплексів WOG в Україні) про повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Вест Петрол Маркет» (мережа автозаправних комплексів WOG в Україні) про повернення коштів, який мотивував тим, що він є користувачем мобільного застосунку PRIDE та його сервісу WOG PAY (розробник застосунку ТОВ «Вест Петрол Маркет»).

Позивач вказував, що 18 червня 2022 року о 13 год. 31 хв. він із власним автомобілем Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував на парковці супермаркету VELMART, площа Перемоги, м. Київ, на відстані 1.04 км від АЗК WOG, м.Київ, пр-т Перемоги, 11 б, в бік Бесарабки, поруч із центральним ЗАГСом (АЗК «ЗАГС»).

Так, маючи намір перевірити напередодні змінений пін-код у мобільному застосунку PRIDE, він в мобільному застосунку PRIDE обрав АЗК «ЗАГС», умовний номер колонки, вказав вид, кількість пального, спосіб оплати, здійснив натискання «заправити авто», набрав пін-код. Попри це, замість попередження інформаційно-комунікаційної системи - «Помилка! Не піднято пістолет», відбулася заправка автомобіля іншої особи на 1 658,80 грн, які були списані з платіжної картки позивача.

Про заправку автомобіля іншої особи позивачу стало відомо від оператора центру підтримки клієнтів суб`єкта електронної комерції, яка отримала цю інформацію від оператора АЗК «ЗАГС».

Позивач неодноразово усно звертався до оператора центру підтримки клієнтів відповідача із вимогою щодо повернення безпідставно отриманих коштів, проте такі звернення задоволено не було, гроші не повернуті.

ОСОБА_1 вказував, що 05 серпня 2022 року ним на електронну адресу відповідача була надіслана скарга щодо відмови у поверненні безпідставно отриманих коштів, однак скарга була залишена без відповіді, що суперечить положенням ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Позивач зазначав, що інструкція заправки транспортного засобу мобільного застосунку PRIDE роз`яснює, що окрім обрання АЗК, номеру колонки, виду, кількості пального, способу оплати, - автомобіль обов`язково має бути на обраному в застосунку АЗК, біля вказаної колонки та зі вставленим пістолетом в бак авто.

Проте, автомобіль позивача 18 червня 2022 року о 13 год. 31 хв. не перебував на обраному ним в застосунку АЗК «ЗАГС», біля вказаної ним колонки та зі вставленим пістолетом в бак його авто.

Відтак, на думку позивача, це означає, що споживач не вчинив дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір як підстави виникнення договірного зобов`язання, що свідчить про безпідставність одержання відповідачем коштів розміром 1658,80 грн.

Позивач вказував, що його волевиявлення не було й не могло бути спрямоване на купівлю пального, одержання суб`єктом електронної комерції коштів за не отримане пальне.

Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, позивач просив:

-стягнути з відповідача на його користь грошові кошти загальним розміром 1900,29 грн, що складаються із: 1658,80 грн - безпідставно одержані й неповернуті кошти; 62,07 грн - інфляційні нарахування на суму неповернутих коштів; 160,20 грн - відсотки за користування коштами; 19,22 грн - пеня за прострочення повернення коштів;

-постановити окрему ухвалу щодо не виконання відповідачем обов`язку «письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення», що є порушенням вимоги Закону України «Про звернення громадян» (ст. 19) через залишення ним без відповіді скарги на відмову повернути безпідставно одержані кошти.

Крім того, у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням та просив суд зобов`язати відповідача ТОВ «Вест Петрол Маркет» надати належний, допустимий, достовірний доказ вчинення відповідачем дії щодо заправки пальним на АЗК WOG, м. Київ, пр-т Перемоги, 11- б, 18 червня 2022 р., о 13 год. 31 хв., автомобіля Mitsubishi Grandis, реєстр. номер НОМЕР_1 , що належить позивачу-споживачу ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 23 червня 2023 року засобами поштового зв`язку, до якої включено заперечення на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року.

Так, апелянт наголошує, що договір купівлі-продажу нафтопродуктів не міг вважатись укладеним, адже його авто не перебувало на заправній станції, а натискання «заправити авто» зумовлено наміром перевірити напередодні змінений пін-код в додатку. Апелянт вважає, що висновок суду щодо дотримання споживачем всіх умов договору не відповідає дійсності.

Натомість, матеріали справи не містять та відповідач не надав суду доказів перебування автомобіля позивача на обраній ним заправній станції з вставленим в бак пістолетом.

Вказане, на думку апелянта, свідчить про порушення його прав як споживача та наявність підстав для повернення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів.

Разом з тим, апелянт вказує, що долучений до матеріалів справи «Пакет даних КСЕФ. Чек продажу НП» не є доказом продажу пального саме ОСОБА_1 , а працівники заправної станції підтвердили отримання палива іншою особою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу також на те, що саме відповідачем мало бути доведено та підтверджено доказами відсутність в його діях вини, оскільки обов`язок доказування в даній категорії справ покладено на відповідача.

ОСОБА_1 вказує й на те, що мобільним застосунком, розробником якого є сам відповідач, не передбачено списання коштів з рахунку користувача застосунку, а відпуск пального іншій особі.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд протиправно відмовив у задоволенні його клопотання про зобов`язання відповідача надати доказ вчинення споживачем певної дії через пропуск позивачем строку, оскільки необхідність витребування такого доказу виникла після ознайомлення позивачем із відзивом на позовну заяву та посиланням відповідача на належне виконання ним умов договору.

Апелянт вказує на неспівмірність ціни позову та стягнутих витрат на правову допомогу на користь відповідача, адже не зважаючи на малозначність справи, вона має виключне значення для позивача, який є пенсіонером, а заявлений розмір витрат є для нього надмірним тягарем.

Вважає, що у разі, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, то суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результату розгляду справи.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою витребувати у відповідача докази, а також скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року, ухваливши нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

12 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «Вест Петрол Маркет» (мережа автозаправних комплексів WOG в Україні») - Олексюка В.В., у якому останній вказує, що позивачем не заперечувалось ознайомлення ним із Правилами та умовами користування мобільним застосунком, відтак, виконання ним всіх дій, що направлені на заправку авто через додаток та підтвердження, шляхом натискання кнопки «заправити авто» позивач-споживач підтвердив, що його автомобіль знаходиться на обраній ним АЗК, біля обраної ним колонки та із вставленим в бак авто пістолетом. Тому договір купівлі-продажу є укладеним, а доводи апелянта про те, що оплата була здійснена без виконання інших умов пропозиції не відповідає дійсності.

Представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав ТОВ «Вест Петрол Маркет» (мережа автозаправних комплексів WOG в Україні»), а доказування у справі не може ґрунтуватись на припущеннях, адже матеріали справи не містять доказів, що відповідач брав на себе зобов`язання заправити саме автомобіль Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 . Угодою не передбачено вибору марки та реєстраційного номеру автомобіля, якому має відпускатись пальне.

Висновок апелянта, що саме відповідач має довести відсутність вини в його діях не відповідає положенням ЦПК України, оскільки основною позовною вимогою є повернення безпідставно набутих грошових коштів, а не стягнення збитків, відтак обов`язок доведення покладено на самого позивача.

Враховуючи викладене у відзиві, представник відповідача просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляли. Крім того, в поданій заяві представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу, останній просив здійснювати розгляд справи за відсутності товариства.

Відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд даної справи у відсутність належним чином повідомлених учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що Умови використання мобільного застосунку PRIDE та його елементів (сервіс WOG PAY) (далі - Угода) регламентують відносини між розробником мобільного Застосунку PRIDE (далі - «Розробник»), і Фізичною особою, яка належним чином приєдналася до цієї Угоди (далі - «Користувач») для отримання права використання мобільного Застосунку PRIDE. Угода доступна за посиланням https://wog.ua/ua/page/umovu wog pride (а.с.33-36).

Застосунок PRIDE - мобільний застосунок, що дозволяє скористатися всіма перевагами програми лояльності «ПРАЙД» мережі АЗК WOG. Картка лояльності інтегрована безпосередньо в мобільний застосунок, а для того, щоб нею скористатися досить мати при собі мобільний пристрій, що працює під управлінням операційних систем iOS і Android.

Сервіс WOG PAY/Сервіс - сервіс у застосунку PRIDE, за допомогою якого можна сплачувати за пальне в мережі АЗК WOG з мобільного застосунку.

Користувачам мобільного застосунку PRIDE надається можливість безоплатно завантажувати і користуватися всім доступним функціоналом мобільного застосунку PRIDE.

Угода набирає чинності для Користувача з моменту встановлення Застосунку PRIDE на мобільний пристрій Користувача і діє безстроково, протягом усього періоду використання Користувачем Застосунком PRIDE (п.6.2. Угоди).

Згідно п. 1.15. Угоди, умови цієї Угоди є публічною офертою відповідно до ст. 641 ЦК України. Розробник надає Користувачеві права доступу і використання Застосунку PRIDE на умовах цієї Угоди.

Згідно п.1.9 Угоди, встановлення Застосунку PRIDE на мобільний пристрій Користувача є акцептом і підтвердженням згоди Користувача з умовами цієї Угоди та з умовами програми лояльності «ПРАЙД».

Пунктом 1.10. Угоди визначено, що використовуючи Застосунок PRIDE, Користувач автоматично погоджується з умовами цієї Угоди.

Пунктом 1.19. Угоди визначено, що користувач приймає на себе всі можливі ризики, в тому числі матеріальні, пов`язані з його діями по використанню за стосунку PRIDE.

Згідно п. 2.6. Угоди, Користувач несе особисту відповідальність за використання Застосунку PRIDE будь-якими способами, прямо не дозволеними цією Угодою.

Перед встановленням Застосунку PRIDE у свій мобільний пристрій, Користувач зобов`язаний ознайомитися з усією інформацією про Застосунок PRIDE, яка розміщена на сайті wog.ua. Установка Застосунку PRIDE у мобільний пристрій підтверджує виконання Користувачем зазначеного в цьому пункті зобов`язання, у разі незгоди з умовами цієї угоди, використання Застосунку PRIDE Користувачем повинно бути негайно припинено (п.2.8 Угоди).

В пункті 2.11. Угоди визначено алгоритм заправлення транспортного засобу: НОМЕР_2 . Вставити пістолет в бак авто та зайти в застосунок PRIDE; 2.11.2. Додати платіжну картку (при необхідності); 2.11.3. Натиснути WOG PAY Заправити на головному екрані застосунку; 2.11.4 Обрати та/або перевірити АЗК відповідно до місця знаходження авто; 2.11.5. Обрати номер колонки, з якої має відбуватись заправка; 2.11.6 Вказати вид та кількість пального; 2.11.7. Обрати спосіб оплати; 2.11.8. Автомобіль обов`язково має бути на обраному в застосунку АЗК, біля вказаної колонки та зі вставленім пістолетом в бак авто; 2.11.9. Після перевірки всіх даних - натиснути "Заправити авто"; 2.11.10. Натискаючи «Заправити авто» в Сервісі WOGPAY, при успішному блокуванні коштів, одразу відбувається відпуск пального згідно обраних клієнтом налаштувань в Сервісі WOGPAY (вказаний АЗК, номер колонки та вид пального). Тому в момент натискання «Заправити авто», автомобіль обов`язково має бути на цьому АЗК, біля відповідної колонки та з вставленим пістолетом в бак авто відповідно до обраних налаштувань в застосунку.

Судом також було встановлено, що на підтвердження вчинення правочину відповідач долучив до матеріалів справи копію чеку від 18 червня 2022 року, з якого вбачається, що на АЗС по пр-т. Перемоги, 11 б в місті Київ, за замовленням позивача було відпущено 31,90 літрів бензину автомобільного MUSTANG А-95 за ціною 52,00 грн/літр на суму 1658,80 грн (а.с.37).

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що натискаючи «Заправити авто» в Сервісі WOGPAY, при успішному блокуванні коштів, одразу відбувається відпуск пального згідно обраних клієнтом налаштувань в Сервісі WOGPAY (вказаного АЗК, номеру колонки та виду пального). Таким чином, натиснувши «Заправити авто» позивач погодився на коректність обраних та введених даних, зокрема підтвердив дотримання п.2.11.8 Умов, що автомобіль знаходиться на вибраному позивачем АЗК, біля відповідної колонки та з вставленим пістолетом в бак автомобіля. За таких обставин, договір купівлі-продажу нафтопродуктів був укладений. З огляду на зазначене, суд першої інстанції вважав доводи позивача про те, що оплата була здійснена без виконання інших умов пропозиції, такими, що не відповідають дійсності.

Судом також було зазначено, що відповідач виконав своє зобов`язання по завантаженню пального в бак транспортного засобу, відповідно до наданого позивачем замовлення в порядку та на умовах визначених Угодою - Умовами використання мобільного застосунку PRIDE та його елементів (сервіс WOG PAY). Оскільки пальне було відпущено згідно замовлення позивача на вибраній АЗК та ПРК, вказаного виду та кількості пального, суд вважав, що підстави для відшкодування коштів в сумі 1658,80 грн, інфляційних витрат, відсотків за користування коштами та пені, відсутні.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення та ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідають вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо оскарження ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було відмовлено, апеляційний суд керується наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням, відповідно до якого просив зобов`язати відповідача ТОВ «Вест Петрол Маркет» надати належний, допустимий, достовірний доказ вчинення відповідачем дії щодо заправки пальним автомобіля Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , на АЗК WOG, м. Київ, пр-т Перемоги, 11 б, 18 червня 2022 року о 13 год. 31 хв., що належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.48-49).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено (а.с.67-68).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні поданого клопотання про витребування доказів виходив із того, що позивачем не було підтверджено факту неможливості отримання вказаних у клопотанні доказів самостійно.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст.84 ЦПК України).

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч.2 ст.84 ЦПК України).

Так, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивачем по справі не було дотримано вимог статті 83 та 84 ЦПК України щодо витребування відповідних доказів. Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що позивач не надав разом із позовною заявою відповідних доказів на підтвердження своїх доводів про не заправлення відповідачем його транспортного засобу 18 червня 2022 року. В позовній заяві позивачем також не було зазначено, що він не має змоги отримати який-небудь доказ з об`єктивних причин.

Крім того, подаючи клопотання про витребування доказів ОСОБА_1 не надав доказів вжиття ним відповідних заходів, спрямованих на самостійне отримання доказів від відповідача, що свідчить також про не дотримання позивачем вимог ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року та безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року, то апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач ОСОБА_1 не отримав послуги із заправки його автомобіля відповідачем по справі й має право на повернення грошових коштів на підставі положень статті 1212 ЦК України, то апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При розгляді вказаної справи суд враховує позицію Верховного Суду, який неодноразово зазначав про те, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 910/13271/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18).

Так, позивач ОСОБА_1 в поданій позовній заяві та апеляційній скарзі самостійно підтверджує те, що він користувався мобільним застосунком PRIDE та сервісом WOG PAY (розробник застосунку ТОВ «Вест Петрол Маркет»).

З доводів позивача також слідує, що він виконав алгоритм дій, який передбачений застосунком та Умовами використання мобільного застосунку PRIDE та його елементів, для заправки автомобіля, а саме: обрав АЗК «ЗАГС», умовний номер колонки, вказав вид, кількість пального, спосіб оплати, здійснив натискання «заправити авто», набрав пін-код.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, ОСОБА_1 погодився на коректність обраних та введених даних, зокрема підтвердив дотримання п.2.11.8. Умов, де передбачено, що автомобіль обов`язково має бути на обраному в застосунку АЗК, біля вказаної колонки та зі вставленім пістолетом в бак авто.

Доказів на спростування того факту, що транспортний засіб позивача по справі не перебував за адресою АЗК WOG, м. Київ, пр-т Перемоги, 11 б, матеріали справи не містять й позивачем таких доказів надано не було.

Крім того, відповідачем було надано копію чеку від 18 червня 2022 року, з якого вбачається, що на АЗС по пр-т. Перемоги, 11 б в місті Київ, за замовленням позивача було відпущено 31,90 літрів бензину автомобільного MUSTANG А-95 за ціною 52,00 грн/літр на суму 1658,80 грн (а.с.37).

Доказів, які б спростовували даний факт заправки автомобіля позивачем надано не було.

Таким чином, грошові кошти були перераховані позивачем по справі на підставі договору купівлі-продажу пального, а тому до даних правовідносин не підлягає до застосування стаття 1212 ЦК України.

Апеляційний суд також враховує, що застосунок та Умови використання мобільного застосунку PRIDE та його елементів, для заправки автомобіля не передбачають такої обов`язкової опції/умови як вибір марки машини чи зазначення її державного номерного знаку для здійснення оплати та заправки транспортного засобу відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його транспортний засіб не знаходився на місці заправки, що відповідачем йому не було надано відповідних послуг із заправки автомобіля не знайшли свого підтвердження.

Крім того, апеляційний суд також зауважує, що згідно положень п.1.19. та п.2.6 Угоди визначено, що користувач приймає на себе всі можливі ризики, в тому числі матеріальні, пов`язані з його діями по використанню за стосунку PRIDE. Користувач несе особисту відповідальність за використання Застосунку PRIDE будь-якими способами, прямо не дозволеними цією Угодою.

Таким чином, ОСОБА_1 , використовуючи застосунок PRIDE та пройшовши повну верифікацію та здійснивши підтвердження факту свого бажання заправити автомобіль - натиснувши на кнопку «заправити авто» взяв на себе ризик, в тому числі матеріальний, пов`язаний із його діями по використання даного застосунку.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди з судовим рішенням і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

ТОВ «Вест Петрол Маркет» також подало до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, які понесені в апеляційному суді.

З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу ТОВ «Вест Петрол Маркет» в апеляційному суді надавало Адвокатське об`єднання «Золоті ворота», що підтверджується Договором про надання правничої допомоги №24/03 від 24 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Вест Петрол Маркет» та АО «Золоті ворота» (а.с.40-42).

Відповідачем також було надано Додаткову угоду від 01 грудня 2023 року до Договору про надання правничої допомоги №24/03 від 24 січня 2022 року, відповідно до умов п.1 якої клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати клієнту юридичні послуги, що полягають у наданні правничої допомоги в процесі розгляду Київським апеляційним судом справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року та на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року у справі №752/16404/22 (а.с.127).

Положеннями п.2 Додаткової угоди визначено, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі, що становить 3 000 грн.

В матеріалах справи міститься також Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24 січня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги №24/03 від 24 січня 2022 року, відповідно до якого клієнт прийняв виконані роботи (надані послуги) та не має претензій до виконавця щодо якості виконаних робіт згідно умов Договору та Додаткової угоди від 01 грудня 2023 року. Вартість виконаних виконавцем робіт становить 3 000 грн (а.с.126).

Таким чином, між відповідачем та АО «Золоті ворота» було узгоджено фіксований розмір гонорару (винагороди) за надані послуги по даній справі в Київському апеляційному суді.

Заперечення позивача щодо заявленого розміру судових витрат відповідача на адресу апеляційного суду не надходили.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Оскільки за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову у задоволенні поданої апеляційної скарги, а також враховуючи принцип співмірності та об`єктивності, апеляційний суд доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 3 000 грн судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року та рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (, 43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул.. Єршова, буд.1) понесені судові витрати в розмірі 3 000 грн (три тисячі гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків визначених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Текст постанови складено 31 січня 2024 року .

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв