Провадження № 6/202/98/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа (заінтересована особа боржник ОСОБА_1 ), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі свого представника Химчика А.В. звернулося до суду з заявою, в якій зазначає, що на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.05.2013 року у справі № 202/22960/13-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 судом 10.07.2013 року був виданий виконавчий лист, який 27.10.2013 року направлений банком на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби. Було з`ясовано, що виконавчий лист на виконанні не перебував і не надходив. Строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 24.05.2014 року.

За цих підстав АТ КБ «ПриватБанк» просить видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2013 року та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2013 року по справі № 202/22960/13-ц був задоволений позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 160 від 02.07.2008 року в сумі 129107,62 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Mitsubishi, модель: L 200, рік випуску: 2008, тип ТЗ: ПІКАП-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ Приват Банк з правом його продажу ПАТ КБ Приват Банк, з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ Приват Банк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк сплачений судовий збір у розмірі 1291 грн. 08 коп.

На виконання цього рішення 10.07.2013 року судом був виданий виконавчий лист, в якому зазначено строк його пред`явлення до виконання до 24.05.2014 року.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію листа Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.07.2023 року про те, що виконавчий лист про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» на виконання не надходив.

При розгляді заяви суд ураховує, що статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження"№ 606-ХІV від 21 квітня 1999 року був встановлений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 12 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення міститься й у частині 1 статті 433 ЦПК України, відповідно до якої в разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Отже, підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин його пропуску.

При цьому поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) було зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

В пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому такий строк може бути поновлений судом у разі його пропуску з поважних причин.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначені норми повною мірою підлягають застосуванню й при вирішенні питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката.

В своїй заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що виконавчий лист був направлений 27.10.2013 року на виконання, однак на виконання не надходив та на виконанні не перебуває.

Водночас суд звертає увагу, що банком не надано належних доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, суд бере до уваги, що виконавчий документ був виданий в липні 2013 року.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був до 24.05.2014 року.

Проте з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання банк вперше звернувся до суду в жовтні 2023 року.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.10.2023 року таку заяву було залишено без розгляду як подану без дотримання вимог ст. 183 ЦПК України.

Повторно заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання подано до суду 24 листопада 2023 року.

При цьому у заяві АТ КБ «ПриватБанк» не наведено жодних поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Матеріали заяви не містять даних та доказів, які б вказували на те, що стягувачем вживалися будь-які заходи щодо примусового виконання виконавчого листа у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Якщо законом визначений порядок, зокрема, строки для вчинення певних дій, такі строки в силу вимог національного законодавства, в тому числі з урахуванням практики ЄСПЛ, повинні дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та підлягають доведенню з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності, визначених положеннями ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України. Безпідставне поновлення строку суперечить принципу правової визначеності в контексті права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що заявником не надано належних доказів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду з 2014 року.

За таких обставин у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-260, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа (заінтересована особа боржник ОСОБА_1 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко