КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4238/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/653/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Сушко Л.П., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Кахно І.А.,-

встановив:

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 33 792 грн 00 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

28 листопада 2020 року сталося залиття належної позивачу квартири з кв. АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище та належить відповідачу.

Актом про залиття встановлено причину, а саме: пошкодження шлангу пральної машини у кв. АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 33 792 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази завдання шкоди його майну, а також доведено розмір спричиненої майнової шкоди. Натомість відповідачем не надано доказів, що свідчать про відсутність її вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано її розмір.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

28 листопада 2020 року сталося залиття належної позивачу квартири з кв. АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище та належить відповідачу.

За результатами обстеження квартири АДРЕСА_3 комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 107 у складі: провідного інженера Кушнір І., майстра т/д № 1 ОСОБА_3 , майстра т/д № 1 ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 складено акт про залиття від 11 грудня 2020 року та встановлено причину залиття.

Причиною залиття стало пошкодження шлангу пральної машини в квартирі АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, виконаного ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» станом на 10 січня 2021 року матеріальний (майновий) збиток пошкоджень в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , становить 33 792 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки актом встановлено, що залиття сталось з квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище та належить відповідачу, відтак просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну залиттям квартири, у розмірі 33 792 грн 00 коп.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав: акт від 25 листопада 2020 року, складений комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 107 у складі провідного інженера Кушнір І., майстра т/д № 1 ОСОБА_3 , майстра т/д № 1 ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 ; звіт ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» про незалежну оцінку вартості майнового збитку.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 не надано жодних доказів на спростування наявності її вини у завданні матеріальної шкоди позивачу.

Так, визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із звіту ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» про незалежну оцінку вартості майнового збитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт від 25 листопада 2020 року є неналежним доказом та складено з порушеннями вимог закону, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано доказів, які б спростовували складений акт про причини залиття квартири.

Наявний в матеріалах справи акт про залиття квартири складений уповноваженими особами та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» про оцінку збитків є неналежним доказом, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що розмір завданої шкоди є іншим.

Інші доводи також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 квітня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 02 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: Л.П. Сушко

С.Г. Музичко