ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Сєвєродонецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги

- за апеляційною скаргою Сєвєродонецького міського центру зайнятості

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Сєвєродонецький міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 21 червня 2022 року по 23 жовтня 2022 року у розмірі 41750,89 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 27 жовтня 2021 року по 25 липня 2023 року. Відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, зокрема він зобов`язаний був інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного та у разі необхідності повертати суму виплаченого забезпечення, а у разі виїзду за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, повідомляти про це центр зайнятості. Відповідно до наданої інформації Державної прикордонної служби України щодо перебування зареєстрованих безробітних за кордоном, відповідач виїхав за кордон України 22.05.2022 року та перебував за кордоном понад 30 днів. У зв`язку з чим було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення та складено відповідний акт № 200 від 26.07.2023 року, яким встановлено, що безробітний ОСОБА_1 перебуваючи на обліку не повідомив спеціаліста служби зайнятості про перетин державного кордону України та перебуває за кордоном понад 30 календарних днів, чим порушив законодавчі вимоги. Таким чином відповідач не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю з 31 календарного дня після перетину кордону, тобто з 21.06.2022 року.

Наказом №114 від 07.08.2023 року взято на облік дебіторську заборгованість виплачу допомогу по безробіттю ОСОБА_1 за період з 21.06.2022 року по 23.10.2022 року в сумі 41760.89 грн.

08.08.2023 року відповідачу на електронну пошту направлено претензію № 1103/10-23 та запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю протягом 15 календарних днів, проте відповідач в добровільному порядку на теперішній час кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з означеним позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог Сєвєродонецького міського центру до ОСОБА_1 , третя особа Луганський обласний центр зайнятості, про стягнення коштів - відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У грудні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем Сєвєродонецьким міським центром зайнятості подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний, перетнув кордон та перебував за кордоном понад 30 календарних днів з дня набуття чинності змін до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», про що не повідомив вчасно кар`єрного радника, тому йому безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 21.06.2022 по 23.10.2022 в сумі 41760 грн. 89 коп. Дії відповідача є недобросовісними, оскільки перебуваючи за кордоном понад 30 календарних днів він не вчинив жодних дій щодо припинення реєстрації безробітного, при цьому на комунікацію виходив своєчасно у призначений час. З правами та обов`язками безробітного відповідач ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

26.01.2024 року до Дніпровського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу Сєвєродонецького міського центру зайнятості залишити без задоволення, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 41760,89 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 27 жовтня 2021 року по 25 липня 2023 року.

Відповідно до персональної картки № 00003 від 07.10.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 . Статус безробітного наданий 27.10.2021 року на підставі ч.1 ст.43 ЗУпЗН та призначена допомога по безробіттю з 27.10.2021 року.

Відповідно до наказу Луганського обласного центру зайнятості за № 1023 від 20 липня 2022 року: Начальнику відділу організації надання послуг роботодавцям обласного центру зайнятості Ганні Левенець проводити розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати допомоги по безробіттю у встановленому порядку за службовими спеціалістів, що відповідальні за тимчасове обслуговування безробітних та осіб, які шукають роботу, базових центрів зайнятості Луганської області.

Згідно із висновком акту № 200 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26 липня 2023 року: Громадянину ОСОБА_1 наданий статус безробітного 27.10.2-021 року. Допомогу по безробіттю отримав в повному обсязі у період з 29 жовтня 2021 року по 23 жовтня 2022 року. Під час опрацювання інформації Державної прикордонної служби України виявлений факт виїзду 22 травня 2022 року зазначеного громадянина з території України через пункт пропуску Устилуг. Про виїзд за кордон не попередив фахівців Сєвєродонецького міського центру зайнятості. Враховуючи вищезазначене, існують підстави для припинення реєстрації з причин перебування за кордоном за межами України понад 3- к.д. та ініціювання повернення коштів безробітним ОСОБА_1 за період з 21 червня 2022 року.

Відповідно до наказу директора Сєвєроднецького міського центру зайнятості за № 114 від 07.08.2023 року на підставі здійсненого розрахунку допомоги по безробіттю у сумі 41760,89 грн, нарахованої ОСОБА_1 за період з 21 червня 2022 року по 23 жовтня 2022 року, який перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості як безробітний з 27.10.2021 по 25.07.2023 взяти на облік для здійснення контролю за відшкодуванням дебіторської заборгованості нараховану та виплачену допомогу по безробіттю за період з 21.06.2022 року по 23.10.2022 року у сумі 41760,89 грн.

За вих.№ 1103/10-23 від 08.08.2023 року ОСОБА_1 направлено претензію Луганським обласним центром зайнятості, яким запропоновано добровільно повернути отримані кошти за період з 21.06.2022 по 23.10.2022 як допомогу по безробіттю в сумі 41760,89 грн.

Відповідно до довідки № 13/02-383 від 04.10.2023 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено за період з 21.06.2022 по 23.10.2022 допомогу по безробіттю в сумі 41760,89 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що не надано доказів про виїзд особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку як безробітна ОСОБА_1 у період з 21.06.2022 по 23.10.2022, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку; а відповідальність у вигляді припинення реєстрації безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів настає з моменту набрання законної сили відповідних змін, внесених до вказаного Закону, тобто з 29.10.2022 року.

Враховуючи викладене підстави для задоволення позову відсутні.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстрований безробітний зобов`язаний інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п.5-2 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» (з відповідними змінами прийнятими на підставі Закону № 2622-ІХ від 21 вересня 2022 року, який набрав законної сили 29 жовтня 2022 року), реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.

А в редакції станом на 21.06.2022 року Розділ ХІ вказаного Закону не містив п. 5-2.

Ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (з відповідними змінами прийнятими на підставі Закону № 2622-ІХ від 21 вересня 2022 року, який набрав законної сили 29 жовтня 2022 року), передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Саме абзац «У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому особа зареєстрована як безробітна» (прийнятий на підставі Закону № 2622-ІХ від 21 вересня 2022 року, який набрав законної сили 29 жовтня 2022 року).

А в редакції станом на 21.06.2022 року вказаний абз. частини другої ст. 36 вказаного Закону мав наступну редакцію У разі виїзду особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів перебування ОСОБА_1 за кордоном. До апеляційної скарги не додано довідку з Державної прикордонної служби про перетинання державного кордону відповідачем, або іншого документу на підтвердження заявлених вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецького міського центру зайнятості, залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: