УХВАЛА

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 755/15865/20

провадження № 61-663ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 390 226,32 грн, моральну шкоду в сумі 10 000 грн, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн та судовий збір в розмірі 4 032,27 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 06 травня 2020 року о 02.45 годині в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 19-Б, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у її (позивача) власності. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі № 755/6588/20, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі Звітом №210/05-20 від 26 травня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 520 226,32 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 499 372,99 грн; ринкова вартість автомобіля - 543 293,68 грн; втрата товарної вартості - 20 853,33 грн.

Відповідальність відповідача була застрахована згідно Полісу № АО/6779996 ПрАТ «Страхова група «ТАС», яка здійснила виплату страхового відшкодування в межах страхової суми у розмірі 128 500 грн.

Моральну шкоду обґрунтувала тим, що належний їй автомобіль був її основним засобом пересування, і його пошкодження їй завдано душевних страждань.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 390 226,32 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судові витрати у розмірі 15 032,27 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 048,40 грн.

10 січня 2024 року адвокат Конюшко Д. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Ціна позову у даній справі становить 400 226,32 грн, що станом на 10 січня 2024 року (дату подання касаційної скарги) не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =757 000 грн).

Отже, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань потреби у касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у справі з ціною позову меншою, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до вимог пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а колегія суддів такі підстави не встановила.

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і варто враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров