КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/27365/14-ц

номер провадження: 22-ц/824/852/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Півторака Тараса Олеговича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року у складі судді Марфіної Н.В., у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із вказаною вище заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 липня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту № 08-669/44-302 від 05 вересня 2008 року в сумі 3 732 239 грн 36 коп. та третейський збір у сумі 25 500 грн 00 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа та видано виконавчий лист № 755/27365/14-ц, а ухвалою цього ж суду від 31 травня 2017 року задоволено заяву стягувача про видачу дублікату виконавчого листа.

Заявник вказував, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа - Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа - Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме, з 15 жовтня 2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити передавальний акт.

30 листопада 2022 року найменування АТ «Альфа Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк». Станом на 29 травня 2023 року АТ «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ). Отже, на думку, заявника, до АТ «Сенс Банк» перейшли всі права та обов`язки первісного стягувача за виконавчим листом №755/27365/14-ц.

Також заявник зазначав, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2017 року було задоволено заяву стягувача про видачу дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва № 755/27365/14-ц від 30 липня 2018 року, тобто строк на пред`явлення дублікату виконавчого документа сплинув 01 червня 2020 року. Вищезазначений виконавчий лист перебував в роботі юрисконсульта відділу після судового супроводження Управління супроводження примусового стягнення Департаменту стягнення кредитів АТ «Сенс Банк», який звільнений на підставі наказу про звільнення № 1215-К від 04 лютого 2021 року, а тому відібрати у нього пояснення щодо несвоєчасного пред`явлення виконавчого листа № 755/27365/14-ц від 30 липня 2018 року до виконання та вжити заходів реагування, не вбачається можливим.

Крім того, заявник наголошував, що діючі на території України карантинні заходи, у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної інфекції COVID-19, призвели до того, що співробітники АТ «Сенс банк» тривалий час працювали в режимі дистанційної роботи. Саме тому в даний період виникли труднощі з обробленням справ, а також обміном між відповідальними особами інформацією та документами, щодо яких повинні бути прийняті термінові заходи.

Отже, станом на день подання заяви до суду АТ «Сенс Банк» позбавлений можливості пред`явити дублікат виконавчого листа № 755/27365/14-ц від 30 липня 2018 року до виконання, оскільки строк для його пред`явлення пропущений з поважних причин.

З урахуванням наведеного, представник АТ «Сенс Банк» просив:

замінити стягувача у виконавчому листі у цивільній справі №755/27365/14-ц про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а саме, замінити стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк», у зв`язку з переходом до АТ «Сенс Банк» прав кредитора за кредитним договором № 08-669/44-302 від 05 вересня 2008 року;

поновити пропущений строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва № 755/27365/14 від 30 липня 2018 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року у задоволенні заяви представника АТ «Сенс Банк» - Капустинської О.М. про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим,що АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України. Кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Альфа-Банк» є виключно громадяни російської федерації ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не проживають на території України. За таких обставин, враховуючи встановлену п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» імперативну норму про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є юридичні особи, хоча і створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Сенс Банк» - Півторак Т.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи підтверджено, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником стягувача АТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні №755/27365/14-ц з примусового виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 липня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 3 732 239 грн 36 коп. та третейського збору у сумі 25 500 грн 00 коп.

Вказує, що АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України. Не зважаючи на те, що серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) АТ «Сенс Банк» є громадяни російської федерації, обов`язковою умовою для застосування пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» є імперативна норма, що юридична особа має бути створена та зареєстрована відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, що в свою чергу не може застосовуватися до АТ «Сенс Банк».

Звертає увагу, що з 22 липня 2023року єдиним кінцевим беніфіціаром та власником 100% акцій АТ «Сенс банк» є Держава Україна в особі Міністерства фінансів України.

Інші доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, які вказані в заяві АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційногo суду не направили.

Сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 06 лютого 2024 року на 10 год 15 хв., завчасно, належним чином в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 3 732 239 грн 36 коп. та третейського збору у сумі 25 500 грн 00 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2017 року було задоволено заяву стягувача про видачу дублікату виконавчого листа № 755/27365/14-ц від 30 липня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 та рішенням (протокол) № 4/2019 загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено передавальний акт на 11 жовтня 2019 року (а.с.5-10).

Згідно з пунктом 1 передавального акту внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с. 9-10).

01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) зазначено, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України.

У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України».

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (ч.1 ч.2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині першій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до пункту 1 частини першої якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 вказаного Закону).

Згідно пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи:

громадяни Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року в справі № 761/39565/17 (провадження № 61-5333св19)).

Апеляційний суд зауважує, що при тлумаченні пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» слід враховувати мету, у зв`язку з якою Закон України «Про виконавче провадження» доповнено цим пунктом (Закон № 2129-IX від 15 березня 2022 року). Такою метою є забезпечення захисту національних інтересів у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та забезпечення конституційних прав і свобод людини та громадянина в умовах воєнного стану, що потребує врегулювання деяких питань примусового виконання рішень, зокрема, щодо зупинення вчинення виконавчих дій, стягувачами за якими є Російська Федерація або особи, пов`язані з державою-агресором (див. пояснювальну записку до проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження»).

В абзаці 2 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначене коло суб`єктів, до яких передбачені в його абзаці 1 обмеження не застосовуються. До таких суб`єктів віднесені і юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах;

Тому заборона заміни стягувачів поширюються саме на пов`язаних з державою-агресором осіб, у тому числі юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є громадяни Російської Федерації, які не проживають на території України на законних підставах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що передбачені пунктом 10-2 розділу XIII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», стосується виключно зупинення виконання судових рішень на користь Російської Федерації або осіб, пов`язаних з державою-агресором, оскільки наслідки виконання такого рішення на території України є несумісними з публічним порядком України, з огляду на потребу України в забезпеченні захисту національних інтересів у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та забезпечення конституційних прав і свобод людини та громадянина в умовах воєнного стану. Таке обмеження є тимчасовим, а в абзаці 3 пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», зокрема передбачено, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тому заявник після усунення обставин, які є підставою для застосування до нього заборони, встановленої вказаним пунктом, або набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, не буде позбавлений можливості вирішити відповідне процесуальне питання заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 743/1596/15-ц (провадження № 61-7035св23).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження. Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, оскільки правом на звернення до суду з такими вимогами наділений саме стягувач в процедурі виконавчого провадження.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про невідповідність висновків, викладених в ухвалі судді першої інстанції, обставинам справи, та порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, суддею додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Півторака Тараса Олеговича залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: