ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9025/23Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/72/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/9025/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року (ухвалене суддею Марциновською І.В., повний текст судового рішення складено 18 вересня 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 23 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 листопада 2022 року судовим рішенням розірвано.

У даному шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 2833 грн., та аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 2272 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03 жовтня 2022 і до досягнення дітьми повноліття.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує вказане судове рішення станом на 03 травня 2023 року у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6790 грн.

Вказує, що загальний розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів складає за період з 04 жовтня 2022 до 01 травня 2023 суму 18 173 грн. 80 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 . Та ОСОБА_4 за період з 03 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року у розмірі 14 462, 95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 854, 37 грн., а судовий збір у розмірі 219, 23 грн. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити або змінити рішення та зменшити розмір неустойки до 5 105 грн.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що ухвалене без врахування істотних обставин справи.

Вказує на те, що судом не було враховано, що заборгованість по аліментах була допущена відповідачем за порівняно невеликий період часу (січень-квітень 2023 року).

Зазначає, що з початку війни він не може знайти собі належно оплачуваної роботи та є безробітним з липня 2021 року.

Стверджує, що у жовтні минулого року за вимогою колишньої дружини покинув їх спільну квартиру, а тому змушений з листопада минулого року орендувати житло за 4 000 грн. в місяць, оскільки іншого власного житла немає.

Вказує на те, що його матеріальний стан погіршують і періодичні витрати на лікування, оскільки останні роки хворіє на подагру.

Звертає увагу на те, що попри скрутне матеріальне становище більше не допускає виникнення заборгованості по сплаті аліментів.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції.

Вважає, що судом вірно встановлено загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за період заборгованості по аліментам з 04 жовтня 2022 року по 31 березня 2023 року, яка станом на 01.05.2023 року становить 14 462,95 грн.

Посилається на відсутність підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч.2 ст.196 СК України.

Звертає увагу на те, що доказів на підтвердження сплати 4 000 грн. орендної плати на користь наймодавця, відповідачем не надано.

Крім того вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що згідно квитанції до платіжної інструкції №40239446 від 06 лютого 2023 року, наймодавець від імені відповідача здійснила платіж на користь відділу державної виконавчої служби у межах виконавчого провадження №70700825 у розмірі 15 000 грн., а тому слушно відхилив як недостовірний доказ договір оренди від 12 листопада 2022 року.

Вказує на правильність висновок суду про те, що неможливість знайти належно оплачувану роботу не звільняє від обов`язку утримання неповнолітніх дітей, а відтак не є підставою для зменшення розміру неустойки.

Також звертає увагу на те, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності його вини щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 23 вересня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 30 листопада 2022 року.

Сторони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2022 року у справі № 607/13471/22 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 2 833 грн, та аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , у розмірі 2 272 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 03 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Для примусового виконання виконавчого листа № 607/13471/22 від 02 січня 2023 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, 10 січня 2023 року відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 70700825.

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментах, ОСОБА_1 не виконував рішення суду від 06 грудня 2022 року та не сплачував на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03 травня 2023 року становила 6 790 грн.

ОСОБА_1 сплатив аліментів на користь ОСОБА_2 06 лютого 2023 року на суму 14 745 грн. та 08 березня 2023 року на суму 2 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, проте не погодившись із розрахунками сторін щодо її розміру, провів власний розрахунок та вважав, що загальний розмір пені станом на 01 травня 2023 року становить 14 462, 95 грн., а загальний розмір заборгованості по аліментам, на яку нарахована така пеня, становить 30 119,50 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені), проте не погоджується із проведеним судом першої інстанції розрахунком.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено наступне.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Зазначені правові позиції містяться у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21.

Так, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2023 року в справі №607/13471/22 про стягнення аліментів, набрало законної сили 10 січня 2023 року. Однак, підлягало негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів проведеного державним виконавцем ДВС у м. Тернополі від 25 липня 2023 року, сума аліментів, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивачки становила: у жовтні 2022 року (4 775,65 грн.), у листопаді 2022 року (5 105, 00 грн.), у грудні 2022 року (5 105, 00 грн.), у січні 2023 року (5 105, 00 грн.) у лютому 2023 року (5 105, 00 грн.), у березні 2023 року (5 105, 00 грн.).

ОСОБА_1 сплатив аліментів на користь ОСОБА_2 06 лютого 2023 року на суму 14 745 грн. та 08 березня 2023 року на суму 2 000 грн.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що нарахування пені необхідно здійснити станом на 01 травня 2023 року на заборгованість за аліментами, яка виникла за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року (включно).

Однак при обчисленні пені суд першої інстанції не врахував, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Колегія суддів вважає, що розрахунок пені по аліментах за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року належить здійснювати наступним чином.

За жовтень 2022 року.

Нараховані аліменти: 4 775,65 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 4 775,65 грн. з платежу 14 745,00 грн. від 06.02.2023 р.

Кількість днів прострочення: 97 днів (01.11.2022-05.02.2023).

Пеня: 1% х 97 х 4 775,65=4 632,38 грн.

За листопад 2022 року.

Нараховані аліменти: 5 105,00 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 5 105,00 грн. з платежу 14 745,00 грн. від 06.02.2023 р.

Кількість днів прострочення: 67 днів (01.12.2022-05.02.2023).

Пеня: 1% х 67 х 5 105,00=3 420,35 грн.

За грудень 2022 року.

Нараховані аліменти: 5 105,00 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 4 864,35 грн. з платежу 14 745,00 грн. від 06.02.2023 р.

Кількість днів прострочення: 36 днів (01.01.2023-05.02.2023).

Пеня: 1% х 36 х 5 105,00=1 837,80 грн.

Платіж: зараховано 240,65 грн. з платежу 2 000,00 грн. від 08.03.2023 р.

Кількість днів прострочення: 30 днів (06.02.2023-07.03.2023).

Пеня: 1% х 30 х 240,65=72,19 грн.

Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів: 1 837,80 +72,19 =1 909,99 грн.

За січень 2023 року.

Нараховані аліменти: 5 105,00 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 1 759,35 грн. з платежу 2 000,00 грн. від 08.03.2023 р.

Кількість днів прострочення: 35 днів (01.02.2023-07.03.2023).

Пеня: 1% х 35 х 5 105,00=1 786,75 грн.

Інші платежі відсутні.

Кількість днів прострочення: 55 днів (08.03.2023-01.05.2023).

Пеня: 1% х 55 х 3 345,65=1 840,11 грн.

Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів: 1 786,75 +1 840,11 =3 626,86 грн.

За лютий 2023 року.

Нараховані аліменти: 5 105,00 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні.

Кількість днів прострочення: 62 дні (01.03.2023-01.05.2023)

Пеня: 1% х 62 х 5 105,00=3 165,10 грн.

За березень 2023 року.

Нараховані аліменти: 5 105,00 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 31 день (01.04.2023-01.05.2023)

Пеня: 1% х 31 х 5 105,00=1 582,55 грн.

Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів:

4 632,38 + 3 420,35 + 1 909,99 + 3 626,86 + 3 165,10 + 1 582,55 =18 337,23 грн.

Загальна сума заборгованості за аліменти: 13 555,65 грн.

Враховуючи, що розмір пені перевищує розмір сукупної заборгованості за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі такої заборгованості, тобто 13 555,65 грн.

Водночас колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які є аналогічними доводам, що містяться у відзиві відповідача на позовну заяву, щодо зменшення розміру неустойки на підставі ч.2 ст. 196 СК України, оскільки їм була дана мотивована оцінка судом першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зменшення розміру неустойки (пені) на підставі ч.2 ст. 196 СК України, колегія суддів вважає обґрунтованими і правильними та з ними погоджується.

Наявність хронічного захворювання та відсутність офіційного місця працевлаштування не свідчить про скрутне матеріальне становище відповідача.

Більше того, ОСОБА_1 долучав до матеріалів справи квитанції про сплату аліментів за серпень, вересень та жовтень 2023 року, що свідчить про те, що у нього наявний дохід.

При цьому, посилання апелянта на те, що ним сплачено аліментів за серпень, вересень та жовтень 2023 року, колегія суддів до уваги не бере, оскільки в даному випадку нарахування пені здійснюється за період заборгованості з жовтня 2022 року по березень 2023 року (включно) та за вказаний період колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 сплатив аліментів на користь ОСОБА_2 06 лютого 2023 року на суму 14 745 грн. та 08 березня 2023 року на суму 2 000 грн.

Також відповідачем не було надано доказів сплати оренди за житло, яке він винаймає згідно договору найму житла від 12 листопада 2022 року, а тому посилання апелянта щодо його щомісячних витрат у розмірі 4 000 грн., не знайшли свого підтвердження.

Жодних інших підстав для зменшення розміру неустойки (пені) на підставі ч.2 ст. 196 СК України апеляційний суд не вбачає.

Матеріали справи не містять доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року слід змінити в його мотивувальній та резолютивній частинах та зменшити суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 14 462, 95 грн. до 13 555, 65 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України, передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стягнутий з відповідача на користь держави судовий збір підлягає зменшенню з 854, 37 грн. до 800, 79 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (13 555, 65 грн. х 1 073, 60 грн : 18 173,80 грн.).

Також відповідачу слід компенсувати за рахунок держави частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 409, 21 грн. (1610, 40 грн. - 1201, 19 грн. (13 555,65 грн. х 1610,40 грн. : 18 173, 80 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови та зменшивши суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), з 14 462, 95 грн. до 13 555, 65 грн.

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь держави судового збору за подання позову з 854, 37 грн. до 800, 79 грн.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 409,21 грн., решту судових витрат за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 , в межах сум ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.