Єдиний унікальний номер 741/1421/23
Провадження № 2/741/65/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 13 лютого 2024 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Пасіки О.П.,

позивача та його представника - адвоката Яцуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту реєстрації шлюбу та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії НОМЕР_2 право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Леніна. Спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв її чоловік ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , спадщину після смерті якого прийняв він (позивач), як спадкоємець за заповітом. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також тим, що сертифікат серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я ОСОБА_2 після її смерті.

ОСОБА_1 просив суд:

- встановити факт перебування ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20 квітня 1963 року і по день смерті ОСОБА_2 ;

- визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Леніна, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката серії НОМЕР_2, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

У судове засідання представник третьої особи - Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському району Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі.

Суд проводить розгляд справи у відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які укладали шлюб, проживали разом, мали двох дітей. У селі їх називали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Дошлюбним прізвищем ОСОБА_2 було ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Леніна, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28-30; 37).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

З матеріалів справи (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті проживала в АДРЕСА_1 . Разом із нею проживав чоловік ОСОБА_3 .

У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 8) вбачається, що 20 квітня 1963 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було зареєстровано шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис за № 8.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Докази по справі в їх сукупності підтверджують факт, який просить встановити позивач.

Таким чином, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, визнається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , успадкував належне їй підставі сертифіката серії НОМЕР_2 право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 , який в свою чергу спадщину прийняв, отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32-36).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії НОМЕР_2 належало ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданий з порушенням ст. 25 ЦК України, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити факт реєстрації шлюбу.

Встановлення факту реєстрації шлюбу має для позивача юридичне значення, так як дозволить йому успадкувати після смерті ОСОБА_3 належне ОСОБА_2 на підставі сертифіката серії НОМЕР_2 право на земельну частку (пай).

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20 квітня 1963 року і по день смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв