ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Черкаси

Справа № 2-4363/07
Провадження № 22-ц/821/249/24
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

скаржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко Тайс»,

представник скаржника: адвокат Грищенко Олександр Миколайович,

орган, дії якого оскаржуються: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ),

боржник: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2023 року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М, повний текст ухвали складений 05 грудня 2023 року) у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

31 серпня 2023 року скаржник ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» через свого представника адвоката Грищенка О.М. звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2023 року скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4346/07, виданого 24.12.2007 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2007 по справі №2-4346/07.

Скасовано постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №25154550 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4346/07, виданого 24.12.2007 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2007 по справі №2-4346/07 (щодо боржника ОСОБА_1 ).

10 листопада 2023 року через засоби поштового зв`язку ТОВ «Ніко-Тайс» подало до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Свою заяву мотивує тим, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2023 задоволено скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4363/07, виданого 24.12.2007 на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2007 у справі №2-4363/07.

При зверненні до суду із скаргою, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат із оскарження дій державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-4363/07, не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону та/або Радами адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).

При цьому, було доведено до відома суду про те, що попередньо сторони договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) керуються тим, що вартість однієї години роботи виконавця складає від 1200грн. до 1400грн., вартість участі у судовому засіданні складає від 2000грн. до 2500грн., а також розмір додаткової оплати (гонорару) за прийняття позитивного для скаржника рішення (повне або часткове задоволення скарги), котрий не перевищує одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до договору №25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.08.2023 із врахуванням акту від 09.11.2023 здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг, адвокат Грищенко О.М. надавав замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, ОСОБА_1 та Першим ВДВС, котрі виникли у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-4363/07, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обгрунтованого вжиття заходів Першим ВДВС, направлених на примусове виконання виконавчого листа №2-4363/07, стягнення із боржника безспірного розміру грошових коштів, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та цивільного процесуального законодавства, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені замовника до Першого ВДВС різного роду клопотань, заяв із врахуванням ЗУ «Про виконавче провадження», , підготовки, написання та подання до суду відповідної скарги на дії та/або бездіяльність державного виконавця, представництва інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів, направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Заявник вказує, що договором №25-087-2023/1 сторони погодили перелік видів правової допомоги (послуг), який не є остаточним і може бути збільшений.

Таким чином, як вказує заявник, ним понесені витрати у розмірі 13 400 грн. згідно із договором №25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.08.2023, які є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст.ст. 133, 137 ЦПК України.

Також просить врахувати, що має місце надання послуг та виконання робіт в період з 25.08.2023 по 08.11.2023, які деталізовані в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.11.2023 до вказаного договору від 25.08.2023.

Ухвалою суду від 08.11.2023 підтверджено протиправність, необгрунтованість та неправомірність дій державного виконавця Першого відділу ДВС у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-4363/07.

Заявник просить врахувати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що, в подальшому, спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів заявника.

На підставі наведеного ТОВ «Ніко-Тайс» просить суд стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 13 400 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2023 року заяву - задоволено частково.

Стягнуто з Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ «Ніко-Тайс» судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 700, 00 грн.

В іншій частині - відмовлено.

Ухвала суду, зокрема, мотивована тим, що заяву про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, заявником подано у строки, визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Суд вважав, що заявлені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрати на правову допомогу у розмірі 13 400 грн. не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності щодо предмета оскарження (скарга на дії державного виконавця ВДВС, яка подана в порядку ст. 447 ЦПК України), враховуючи норми ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Покладення на органи ДВС витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400 грн є надмірним в умовах сьогодення: скорочення фінансування державних органів, органів державної влади, зокрема і органів державної виконавчої служби; утримання відділу ДВС за рахунок Державного бюджету України тощо. Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, враховуючи, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» отримало право вимоги щодо розміру заборгованості за грошовим зобов`язанням (за виконавчим документом №2-4363/07, виданим судом на виконання судового рішення від 14.11.2007), який становить 12 676, 44 грн.

Визначаючи суму відшкодування, суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини даної справи та фінансовий стан обох сторін та дійшов висновку про невідповідність заявлених ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400 грн. вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності та для запобігання зловживанням заявником правом на компенсацію правничої допомоги, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про необхідність їх зменшення до розміру у 700 грн.

В апеляційній скарзі, поданій 12 грудня 2023 року, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки неправильно оцінені встановлені обставини, які мають значення по справі, просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в повному обсязі ТОВ «Ніко-Тайс» у задоволенні заяви про покладення на Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст.ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141, 452 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги ТОВ «Ніко-Тайс» про стягнення витрат на правничу допомогу не повинні підлягати до задоволення. Оскільки підготовка до сказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені товариством як витрати на правничу допомогу, самі витрати не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності щодо предмета оскарження.

Вказує, що покладення на органи ДВС витрат на правничу допомогу є надмірним в умовах сьогодення: скорочення фінансування державних органів, органів державної влади, зокрема, і органів державної виконавчої служби; утримання відділу за рахунок Державного бюджету України, тощо.

У апеляційній скарзі, поданій 09 грудня 2023 року через засоби поштового зв`язку, ТОВ «Ніко-Тайс» із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, прийняття рішення без урахування висновків Верховного Суду, просило скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2023 року про покладення на ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку передбаченому ст.ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141, 452 ЦПК України та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ДВС на користь ТОВ «Ніко-Тайс» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 400 гривень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано практику Верховного Суду, яка міститься у постановах від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, у постанові від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21 та іншим.

Зазначає, що судом не враховано положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 можливе лише за умови обгрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. ( аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.09.2021 у справі № 873/148/20, від 27.10.2021 у справі № 873/109/21).

При прийнятті рішення судом не було враховано висновки Верховного Суду за результатами розгляду аналогічних справ із врахуванням рішень Європейського Суду з прав людини.

Також судом не враховано та не здійснено оцінку та дослідження всіх матеріалів даної справи, котрі визначають та підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Вказує, що суд не зазначив та не навів жодного обгрунтування та правового твердження, котрі б давали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що вказана заява не підлягає задоволенню.

Також просить врахувати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що, в подальшому, спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів товариства.

ТОВ «Ніко-Тайс» під час вирішення питання щодо надмірності судових витрат на правничу допомогу, а також надання оцінці щодо завищеної вартості в межах даної справи відповідно до акта від 09.11.2023 до договору №25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг від 25.08.2023, просить врахувати правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 910/602/21 та додатковій постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 у справі № 924/700/21.

Також просить врахувати висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 у справі № 911/2737/17.

Вказує, що судові витрати на правничу допомогу в даній справі фактично як результат вжитих дій відповідних органів влади стягуються /відшкодовуються в кінцевому випадку не за рахунок Першого ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ МЮ ( м.Київ) як державного органу, а за рахунок державного виконавця Першого ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ МЮ ( м. Київ), котрий допустив порушення норм чинного законодавства України в сфері виконання покладених на нього обов`язків щодо примусового виконання рішення суду у даній справі.

Вважає помилковим посилання суду на той факт, що відшкодування судових витрат здійснюється за рахунок державного бюджету.

Просить врахувати, що має місце надання послуг та виконання робіт в період з 25.08.2023 по 08.11.2023, які деталізовані в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.11.2023 до договору № 25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг від 25.08.2023 у розмірі 13 400 грн, тобто близько 2,5 місяців.

Зауважує, що вартість (розмір) надання послуг та виконання робіт, котрі є на сьогодні оплаченими, повністю відповідають позиції Верховного Суду , яка викладена у постанові від 09.07.2019 у справі № 923/726/18.

Відзиви на апеляційні скарги на адресу апеляційного суду не надходили.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що за результатами розгляду справи заявлені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрати на правову допомогу у розмірі 13 400 грн. не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності щодо предмета оскарження (скарга на дії державного виконавця ВДВС, яка подана в порядку ст. 447 ЦПК України), враховуючи норми ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Покладення на органи ДВС витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400 грн. є надмірним в умовах сьогодення.

Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, враховуючи, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» отримав право вимоги щодо розміру заборгованості за грошовим зобов`язанням (за виконавчим документом №2-4363/07, виданим судом на виконання судового рішення від 14.11.2007), який становить 12 676, 44 грн, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення із Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерстаа юстиції (м.Київ) на користь ТОВ «Ніко-Тайс» судових витрат на правову допомогу в розмірі 700,00 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура.

Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За умовами ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, у даній справі представництво інтересів ТОВ «Ніко-Тайс» здійснював адвокат Грищенко О.М., у скарзі на дії державного виконавця було зазначено, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку із оскарженням дій державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4346/07, виданого 27.12.2007, не буде перевищувати розумного, обгрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, та враховує, що вартість однієї години роботи виконавця складає від 1 200,00 грн до 1 400,00 грн, вартість участі у судовому засіданні складає від 2 000,00 грн до 2 500,00 грн/судове засіданні у суді відповідної судової інстанції, а також додаткової оплати (гонорару) за прийняття позитивного для скаржника рішення, котрий не перевищуватиме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та докази фактично понесених судових витрат будуть подані додатково відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником ТОВ «Ніко-Тайс» - адвокатом Грищенко О.М. подано до суду заяву про покладення на Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу; на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи, адвокатом Грищенко О.М. надано Договір № 25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25 серпня 2023 року, укладений між ТОВ «Ніко-Тайс» в особі директора Мілованової О.М. та адвокатом Грищенко О.М., згідно умов якого сторони домовились, зокрема, щодо написання та подання до суду відповідної скарги на дії/бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4346/07, представництво інтересів у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09 листопада 2023, Акт прийому-передачі документів від 25 серпня 2023.

Також до заяви про розподіл судових витрат долучено докази про направлення даної заяви іншим учасникам справи.

Відповідно до Договору №25-08-2023/1 про надання адвокатських послуг від 25.08.2023 та Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг від 09.11.2023, на виконання умов вищевказаного договору, адвокатом були надані послуги щодо захисту прав та інтересів ТОВ «Ніко-Тайс» як стягувача, а саме: організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги щодо подання до Придніпровського районного суду м. Черкаси ( витрачено 4 год) та здійснено, зокрема, аналіз та дослідження матеріалів, що стосуються дій та/або бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4346/07 від 24.12.2007, здійснення пошуку, ознайомлення та аналізу майнового стану боржника, здійснення пошуку судової практики різних інстанцій щодо розгляду скарг на дії та/або бездіяльність державного виконавця; участь у судових засіданнях, які відбулися 10.10.2023, 30.10.2023, 08.11.2023, вартість яких становить по 2 000 грн кожне, додаткова оплата (гонорар успіху ) адвоката пункту 2.8 договору про надання адвокатських послуг у зв`язку з прийняттям позитивного для замовника судового рішення становить 2 600,00 грн , загальна вартість вказаних послу складає 13 400,00 грн.

Надані адвокатом Грищенко О.М. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ТОВ «Ніко-Тайс» витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі N 143/173/19 (провадження N 61-16088св19).

Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скористався своїм правом та надав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Ніко-Тайс» в повному обсязі, посилаючись на те, що Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ), є юридичною особою, має відповідні рахунки в органах державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Відділ утримується за рахунок Державного бюджету України. Вказує, що у зв`язку з цільовим призначенням депозитного рахунку відділу, є недопустимим покладення судових витрат на відділ за розгляд скарги.

Колегія суддів вважає вірними врахування судом першої інстанції позиції Верховного Суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 у справі № 910/2737/17), у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку про стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір, який підлягає до стягнення з Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ТОВ «Ніко-Тайс» до 700,00 грн.

При цьому, судом було взято до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг і складністю справи.

Доводи представника ТОВ «Ніко-Тайс», що при прийнятті рішення судом не було враховано висновки Верховного Суду за результатами розгляду аналогічних справ із врахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, є необгрунтованими, оскільки судом було враховано практику із врахуванням рішень Європейського Суду, а саме було посилання на постанову Верховного Суду від 24 січня 2022 у справі № 910/2737/17.

Також є необгрунтованими посилання представника ТОВ «Ніко-Тайс» - адвоката Грищенка О.М. на неврахування судом положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України щодо недопустимості втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, враховуючи, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» отримало право вимоги щодо розміру заборгованості за грошовим зобов`язанням , який становить 12 676,44 грн.

Крім того, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання, є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Інші доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Ніко-Тайс» - адвоката Грищенка О.М. були предметом апеляційного перегляду, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення вказаного питання по суті не впливають.

Доводи апеляційної скарги Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) також наведених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційних скаргах доводами, не вбачає.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особами, які подали апеляційні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суд м. Черкаси від 29 листопада 2023 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 02 лютого 2024 року/