Справа № 291/1471/23
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

із секретарем судового засідання Колесник Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ружин цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його наступним.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 27 квітня 2012 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Карабчиївській сільській раді Ружинського району Житомирсьої області.

В шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі за спільні кошти ними 17 жовтня 2014 року було на підставі договорів купівлі-продажу придбано нерухоме майно, а саме :

-житловий будинок з господарськими будівлями (погріб з шийкою, веранда, сарай- літня кухня, сарай-гараж), розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в період перебування в шлюбі за спільні кошти ними було придбано нерухоме майно, а саме;

-28.10.2022р. на підставі договору купівлі-продажу трактор колісний марки T244THL, 2021 року випуску,

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT , 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На даний час стосунки між ними погіршились і перестали спільно проживати та відповідач звернувся до Ружинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу.

Проте взаємної згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна подружжя між ними досягнуто не було, оскільки відповідач використовує належний їм автомобіль та трактор одноособово та не бажає добровільно відшкодувати їй 1/2 частку їх вартості.

Крім того, відповідач вважає придбаний ними житловий будинок та земельні ділянки своєю приватною власністю.

Таким чином , оскільки домовленості щодо мирного врегулювання питання про поділ спільного майна подружжя між ними, не досягнуто, тому наявний спір про поділ спільного майна подружжя.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вартість спільного майна подружжя оцінює в 388 664грн., а саме:

-житлового будинку з господарськими будівлями(погріб з шийкою, веранда, сарай- літня кухня, сарай-гараж), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - в розмірі 19 337.00 (Дев`ятнадцять тисяч триста тридцять сім гривень 00 копійок);

-земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - в розмірі 25044.00 грн. (Двадцять п`ять тисяч сорок чотири гривні 00 копійок);

-земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення : для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 -в розмірі 14283.00 грн. (Чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 копійок);

-трактора колісного марки T244THL - в розмірі 280 000.00 грн. (Двісті вісімдесят тисяч гривень 00 копійок);;

-автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT , 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 - в розмірі 50 000.00 грн. (П`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), а тому звернулась до суду з даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ

Ухвалою суду від 27.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2024 року задоволено клопотання позивачки про відмову від позовних вимог в частині розподілу спільного майна подружжя, а саме: трактора колісного марки T244THL, 2021 року випуску та автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT , 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Провадження по справі в цій частині закрито.

У судове засідання позивачка не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, звернувся з заявою, відповідно до якої визнав позовні вимоги. Подав відзив на позов.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Вирішуючи надану справу у порядку загального позовного провадження, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 27.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 13), який було розірвано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29.11.2023 року (а.с. 57-59).

Згідно копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14-15).

За час спільного проживання у шлюбі, а саме 17.10.2014 року ОСОБА_2 придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2014 (а.с. 16).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28279108 від 17.10.2014 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2014 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,1788 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 18).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28279409 від 17.10.2014 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1788 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2014 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 20).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28279277 від 17.10.2014 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Вказане свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

У п.25 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 Пленум Верховного Суду України та у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-2565цс16 у постанові від 18.01.2017 року, вказано про те, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Суд враховує, що відповідач в заяві визнав позов та не заперечував обставин, зазначених у ньому.

Факт придбання вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, та земельні ділянки в період перебування сторін у шлюбі не оспорюється відповідачем, а отже відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Матеріалами справи не підтверджено факту укладання шлюбного договору, або факту існування домовленості між сторонами про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено.

З клопотаннями про призначення судової експертизи сторони не звертались, вимог про виділ частини майна в натурі позивачем не заявлено.

Також кошти на депозитний рахунок суду сторони не вносили, що виключає можливість вирішення питання про сплату грошової компенсації одному з співвласників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд доходить висновку, що враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірне майно, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, і відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, відсутність доказів щодо можливості поділу майна в натурі, а також за відсутності умов, передбачених ч. ч. 4 та 5 ст. 71 СК України, суд здійснює поділ, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на майно по 1/2 його ідеальної частки.

Тобто позовні вимоги щодо визнання спільним майном подружжя та розподілу житлового будинку з по господарськими будівлями і земельних ділянок є обґрунтованими, законними та доведеними належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 1944 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 16.10.2023 року (а.с.1).

Оскільки відповідач у своїй заяві визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 133, 141, 174, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

-житловий будинок з господарськими будівлями (погріб з шийкою, веранда, сарай- літня кухня, сарай-гараж), розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення : для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на :

-житловий будинок з господарськими будівлями(погріб з шийкою, веранда, сарай- літня кухня, сарай-гараж) , розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення : для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність:

ОСОБА_1 -

-1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями (погріб з шийкою, веранда, сарай-літня кухня, сарай-гараж), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частики земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 -

-1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями (погріб з ніийкою, веранда, сарай-літня кухня, сарай-гараж), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0362, площею 0.25 га, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частики земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0363, площею 0.1788 га, цільове призначення : для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову, що складає 536, 80 гривень, який сплачено згідно з квитанцією 0.0..1 від 16.10.2023 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Реквізити сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. В. Митюк.