"25" січня 2024 р. Справа № 186/1824/23
У Х В А Л А

25 січня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви ТОВ «Дебт Форс» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602; ) про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.01.2024 року цивільну справу за заявою ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні було передано за підсудністю на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

Направлення цивільної справи за підсудністю було мотивовано відсутністю будь-яких офіційних даних щодо того, що ОСОБА_1 , який є боржником за виконавчим написом нотаріуса, зареєстрований, проживає, працює або володіє майном на території міста Першотравенська Синельниківського району Дніпропетровської області. Натомість судом було отримано офіційні відомості, з яких вбачається, що боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

24.01.2024 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Вишгородського районного суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.

Розглянувши матеріали поданої заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 90 ЗУ «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, виконавчий напис нотаріуса є самостійним видом виконавчого документа, на підставі якого здійснюються виконавчі дії примусового характеру, спрямовані на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Оскільки чинним законодавством не визначено спеціальних правил підсудності щодо місця виконання виконавчого напису нотаріусу, то суд приходить до висновку, що місцем виконання такого виконавчого документа є місце проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна.

Системний аналіз вищевикладених положень законодавства дає можливість зробити висновок, що оскільки процесуальні питання, пов`язані з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України вирішуються судом за місцем виконання виконавчого напису нотаріусу, а місцем виконання останнього є місце проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна, то процесуальні питання, пов`язані з виконанням виконавчого напису нотаріуса мають вирішуватися судом за місцем проживання, перебування боржника чи місцезнаходження його майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

З листа Міністерства соціальної політики України від 21.12.2023 року № 20884/0/2-23/3 (а.с. 31), наданої на виконання вимог ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01.12.2023 року, вбачається, що зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_1 , є смт. Білокуракине Луганської області. Разом з тим 18.10.2022 року боржника було взято на облік як внутрішньо переміщу особу. З вказаного листа вбачається, що з 09.12.2022 року боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час відповідно до пп. 1 п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» встановлюється, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX у Київській області було ліквідовано старі Іванківський та Вишгородські райони з наступним утворенням Вишгородського району, до складу території якого ввійшла вся територія Іванківського району Київської області.

З відкритих відомостей (шляхом доступу до веб-сайту https://www.decentralization.ua/newgromada/4057/composition станом на 25.01.2024 року) судом встановлено, що с. Прибірськ Київської області, в якому фактично проживає боржник, належить до складу Іванківської територіальної громади.

У свою чергу повноваження з відправлення правосуддя на території старого Іванківського району Київської області та відповідно території Іванківської територіальної громади відповідно до вищенаведених положень законодавства продовжують здійснюватися Іванківським районним судом Київської області.

Таким чином, суд доходить до висновку, що цивільна справа за заявою ТОВ «Дебт-Форс» про заміну сторони виконавчого провадження непідсудна Вишгородському районному суду Київської області, оскільки місце проживання та перебування боржника знаходиться на території Іванківської територіальної громади та старого Іванківського району Київської області, відправлення правосуддя в яких забезпечується Іванківським районним судом Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Натомість у Постанові ВП ВС від 26.08.2019 року у справі № 855/364/19 було зроблено висновок наступного змісту: «якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону».

З наведеного логічним видається висновок, що якщо суд першої інстанції помилково направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом та визначеними законодавством правилами підсудності має розглядатися іншим судом першої інстанції, то перенаправлення такої до суду першої інстанції, що має юрисдикційні повноваження з розгляду справи є не спором про підсудність, а дотриманням вимог процесуального законодавства.

Вищевикладене зумовлено тим, що порушення правил територіальної юрисдикції є не тільки підставою для скасування судового рішення, але і порушенням концепції «суду, встановленого законом», запровадженої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На основі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність направлення даної цивільної справи за підсудністю на розгляд д Іванківського районного суду Київської області.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 446 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, передати за підсудністю на розгляд до Іванківського районного суду Київської області.

Цивільна справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні має бути направлена до Іванківського районного суду Київської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас