06.02.2024
Справа № 331/7302/23
Провадження № 2/331/535/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря -Мироненко О.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму позики в розмірі 45000,00 грн., проценти за користування позикою за період з 13.10.2021 року по 28.10.2023 року у розмірі 75 081,67 грн., проценти згідно з п. 4.3 Договору позики за період з 29.01.2022 року по 15.02.2022 року у розмірі 588,58 грн., інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по лютий 2022 року в розмірі 69,44 грн., що разом складає 120 739,69 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 1207,83 гривень.

В судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він просив суд зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Судове засідання просив провести у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно пункту 1 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В даному випадку, ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , таке клопотання не заявлялося, тобто волевиявлення щодо зупинення провадження у справі повинно бути заявлене безпосередньо особою, яка перебуває на військовій службі та не має можливості брати участь у розгляді справи.

Тобто зупинення провадження по справі було ініційоване стороною позивача, тобто тих осіб, яких взагалі не стосується обставина, визначена як підстава для обов`язкового зупинення провадження.

Оскільки встановлений процесуальним законом інститут зупинення провадження по справі націлений на забезпечення прав та інтересів саме тих осіб, яких такі підстави стосуються з метою уникнення звуження їх процесуальних прав та забезпеченням доступу до правосуддя, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про зупинення провадження по справі відмовити.

Ухвала (повний текст) підписана 06 лютого 2024 року без її проголошення відповідно до вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Є. Жукова