КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІменемУкраїни

17 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого за час шлюбу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. вказаний позов було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «MERSEDES- BENZ» S 350 L, 2004 року випуску, VIN кузов НОМЕР_1 , в розмірі 107 660,00 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3 728,26 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 р. рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині визначення розміру судових витрат було змінено, а саме зменшено їх розмір з 3 728,26 грн. до 1 868,46 грн. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині задоволення позовних вимог залишено без змін.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. набрало законної сили 18.01.2023 р.

На виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. було видано виконавчий лист від 28.07.2023 р. на суму 107 660,00 грн. і виконавчий лист від 28.07.2023 р. на суму 1 868,46 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 згідно рішення суду становить 109 528,46 гри.

21 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу залишилися непогашеними частина кредиту та позика, які отримувалися ОСОБА_1 підчас перебування у шлюбі.

Згідно кредитного договору № 86 від 08.04.2008 р., ним було отримано кредит в ПАТ Ощадбанк» в сумі 125 000 грн. Станом на 21.02.2017 р. (дату розлучення) залишок заборгованості по кредиту становив 15 590 грн., яку ОСОБА_1 погасив особисто вже після розлучення. Таким чином, 50% погашеної заборгованості становить 7 795,00 грн.

Згідно розписки від 05.10.2016 р., заявником було отримано позику у ОСОБА_3 в сумі 10 000,00 дол. США. Вказані кошти були позичені для покупки автомобіля «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року випуску.

Відповідно вказаної розписки ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 10 000,00 дол. США, що станом на 05.10.2016 р. становить 258 600,00 грн. для покупки автомобіля MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску та зобов`язувався їх повернути частинами до 31.12.2017 р. Крім того, в розписки зазначено, що в раз неповернення позичених коштів (повністю або частково) до 31.12.2017 р. він зобов`язується в рахунок погашення заборгованості передати ОСОБА_3 у власність автомобіль «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року.

Станом на 21.02.2017 р. (дату розлучення) залишок заборгованості по позики становив 10 000,00 дол. США., яку він погасив особисто вже після розлучення.

Так, частину позичених коштів, а саме 2 000,00 дол. США, ОСОБА_1 особисто повернув ОСОБА_3 вже після розлучення, що підтверджується розписками від 10.03.2017 р. та від 12.12.2017 р.

А в подальшому, в рахунок погашення заборгованості 01.05.2019 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску. Вказаний автомобіль було перереєстровано на нового власника 03.05.2019 року, що підтверджується копією довідки Регіонального сервісного центру МВС в Київський області від 30.01.2020 року.

В зв`язку з цим, заборгованість згідно розписки була повністю погашена, а саме частково коштами в сумі 2 000,00 дол. США та автомобілем «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску, що підтверджується копією розписки від 01.05.2019 р.

Таким чином, 50% погашеної ОСОБА_1 заборгованості становить 5 000,00 дол. США, що станом на 09.06.2023 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 182 800,00 грн. (5 000,00 дол. США X 36,56 грн.).

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 190 595,00 грн.

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 лист - вимогу про сплату заборгованості від 16.06.2023 р. в якому просив оплатити заборгованість в сумі 190 595,00 грн. на протязі семи днів після отримання даного листа-вимоги.

Вказаний лист - вимогу ОСОБА_2 отримала 22.06.2023 року, але до цього часу відповідь не надала і заборгованість в сумі 190 595,00 грн. не оплатила.

Оскільки ОСОБА_2 на протязі семи днів після отримання листа - вимоги заборгованість не оплатила то у неї виникла прострочка зі сплати заборгованості в сумі 190 595,00 грн.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали одне до одного зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, заявником було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом направлення на адресу ОСОБА_2 заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № б/н від 17.07.2023 р. Вказану заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_2 отримала 25.07.2023 року.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. у справі № 357/12664/19 у сумі 109 528,46 грн. грн. він вважає припиненими, а відповідно і дана заборгованість відсутня.

Враховуючи викладене, боржник просив суд: визнати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основного боргу в сумі 107 660,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1 868,46 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонногосуду Київської області від 21 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до ненадання судом першої інстанції належної оцінки аргументам заявника щодо наявності підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Звертає увагу апеляційного суду на практику Верховного Суду щодо спірного питання, зокрема на постанову від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14, згідно з висновками якої однією із правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є зарахування.

Зазначив також про свою незгоду із висновком суду першої інстанції про те, що відсутності доказів безспірності зустрічних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відсутність відзивів на апеляційну скаргу, згідно частини 3 статті 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час ті місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у відсутності стягувача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S 350 L, 2004 року випуску, VIN кузов - НОМЕР_1 в розмірі 107 660 грн. 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 3 728 грн. 26 коп. (а.с.89-99, том 2)

Постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині визначення розміру судових витрат було змінено, а саме зменшено їх розмір з 3 728,26 грн. до 1 868,46 грн. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині задоволених позовних вимог залишено без змін. (а.с.194-197, том 2)

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 року набрало законної сили 18.01.2023 року.

На виконання вказаного рішення судом були видані виконавчі листи, які отримані представником позивача адвокатом Любченко Н.Ю. 31.07.2023 року.

Обґрунтовуючи заяву про визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, боржник посилається на те, що після розірвання шлюбу залишилися непогашеними частина кредиту та позика, які отримувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підчас перебування у шлюбі.

Так, з долученої до заяви копії кредитного договору № 86 від 08.04.2008 р. вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит в ПАТ Ощадбанк» в сумі 125 000 грн. (а.с.226-229, том 2)

Відповідно до довідки №715 від 07.12.2021 року виданої ТВБВ №10026/0877 філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 за кредитним договором №86 від 08.04.2008 року було сплачено з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.: кредит -12504,00 грн., відсотки за користування кредитом -1561,36 грн.; з 01.01.2018 р. по 05.04.2018 р.: кредит - 4128,00 грн., відсотки за користування кредитом - 88,81 грн. Кредит погашено в повному обсязі 05.04.2018 р. (а.с 233, том 2)

Згідно копії розписки від 05.10.2016 р ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 10 000,00 дол. США, що станом на 05.10.2016 р. становить 258 600,00 грн. для покупки автомобіля MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску та зобов`язувався їх повернути частинами до 31.12.2017 р. В разі неповернення позичених коштів (повністю або частково) до 31.12.2017 р. ОСОБА_1 зобов`язуюся в рахунок погашення заборгованості передати ОСОБА_3 у власність автомобіль «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року.(а.с.246)

ОСОБА_1 повернув ОСОБА_3 частину позичених коштів в сумі 2000 дол. США, що підтверджується розписками від 10.03.2017 р. та від 12.12.2017 р.(а.с.249-250)

Згідно розписки від 01.05.2019 р., ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску. (а.с. 251, том 2)

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №3242 від 14.12.2021 року автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L, номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований 03.05.2019 року на ім`я ОСОБА_5 . (а.с.253, том 2)

16.06.2023 року ОСОБА_1 направив лист-вимогу про сплату заборгованості в розмірі 190 595,00 грн. ОСОБА_2 . (а.с.254-258, том 2)

17.07.2023 року ОСОБА_1 направив заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_2 . (а.с. 259-260, 265-266, том 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено наявність визначених частиною другою статті 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчих листів, виданих на виконання Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 року, такими, що не підлягають виконанню.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Розгляд заяв у порядку ст. 432 ЦПК України є інститутом процесуального права, який не передбачає розгляду спору по суті, дослідження розміру заборгованості за кредитним договором, надання правової оцінки розміру зобов`язання, дотримання порядку його припинення.

Тобто, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Таким факт має або визнаватися сторонами або підтверджуватись безпірними та однозначними засобами доказування, котрі не допускають багатозначного розуміння.

У даному випадку заявник посилається на наявність матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Підстави припинення зобов`язання передбачені в Главі 50 ЦК України. Зокрема, згідно ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном; заява про здійснення зарахування. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін.

Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Вирішуючи питання за заявою, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що зарахування зустрічних вимог у позасудовому порядку здійснюється за відсутності спору між сторонами.

Встановлені судом обставини, зокрема заперечення представника стягувача проти задоволення заяви, свідчать про відсутність підстав вважати безспірними вимоги щодо зустрічної заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонногосуду Київської області від 21 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.