Справа № 445/3000/23
провадження № 2/445/274/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку. В обгрунтування позову вказала, що 01.05.2023 року вона уклала із відповідачкою договір позики, відповідно до умов якого передала відповідачці грошові кошти у сумі 45000,00. Остання зобов?язалася повернути вказану суму до 29.10. 2023 року. У разі неповернення позивачці вказаної суми коштів, позичальник зобов?язувалася здійснити відчуження на її користь належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0064. На підтвердження здійснення вказаного правочину відповідачка власноручно написала письмову розписку, згідно змісту якої вона дійсно зобов?язується повернути позивачці вказану суму грошей до 29.10.2023 року або здійснити відчуження на її користь зазначеної земельної ділянки. На даний час відповідачка коштів не повернула, повідомила позивачку про те, що коштів на повернення боргу у неї немає. Вказала також, що їй було передано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином, враховуючи наявність відмови відповідачки від повернення заборгованих коштів позивачці, а також відсутність можливості нотаріально посвідчити договір відчуження спірних земельних ділянок, позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про ирозгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із дослідженої в судовому засіданні боргової розписки від 01.05.2023 року, ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 кошти в сумі 45000,00 грн., та зобов`язалася повернути такі до 29.10.2023 року, а в разі невиконання боргового зобов`язання, зобов`язалася передати належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0064. у власність ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики с укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦІК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищуе встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до положень ЦК України, зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Стаття 530 ЦК України говорить що, якщо в зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦІК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.11.2018 року N?144460864 власником земельної ділянки кадастровий номер :13:002:0064, площею 0,12 га., являється ОСОБА_2 .

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка не повернула коштів до 29.10.2023 року, на підтвердження чого видана власноруч написана розписка, а також враховуючи той факт, що з метою забезпечення виконання свого зобов?язання відповідачка зобов?язалася передати у власність позивачки спірні земельні ділянки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 328,526,1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. 200, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :13:002:0064.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 12.01.2024 року.

Суддя В. М. Сивак