Справа № 139/861/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Слободянюк О.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не в змозі у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27.12.2023 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

17.01.2024 позивач подала клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки Жванського старостинського округу та витягу зі Спадкового реєстру, які також були направлені відповідачу.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася,в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 2).

Відповідач копію ухвали від 27.12.2023 та доданих до неї матеріалів отримав 28.12.2023, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 59).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 5).

При житті, 16 вересня 1999 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт чинний (а.с. 6,63).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість даного будинку становить 75 011, 00 гривень.

Факт належності будинку садибного типу спадкодавцю, його вартість та належний технічний стан підтверджується виписками від 10.11.2023 із погосподарських книг за 1991-2000, 2001-2005 роки (а.с.9), довідкою Жванського старостинського округу № 253 від 10.11.2023 (а.с.12), технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 15-19), висновком про вартість об`єкта оцінки (а.с.30), відміткою про проведене технічне обстеження від 30.06.2023 (а.с.21).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом (а.с. 6), свідоцтвом про народження (а.с.7) стверджується, що позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка має право на спадкування.

Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки старости Жванського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області №281 від 27.12.2023 року спадкодавець ОСОБА_2 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з ним проживала та була зареєстрована з 2001 року його дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.62).

Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74617322 від 06.11.2023 слідує, що спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась(а.с. 51).

Отже, позивач єдиний спадкоємець за заповітом на належний спадкодавцеві житловий будинок, яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Однак, 06 листопада 2023 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І. - ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с. 50).

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 20) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1962 по 1979 рік.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та відмітки про проведене технічне обстеження від 30.06.2023 року житловий будинок по АДРЕСА_1 можливо надійно та безпечно експлуатувати (а.с.21, 22-28).

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З виписки із по господарських книг №1 за 1991-2005 роки, виданої старостою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.9) слідує, що головою домогосподарства був ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16.06.1988 року «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, в тому числі, в с. Кукурівка Жванської сільської ради, а виконкому сільської ради видати громадянам свідоцтва згідно цього рішення (а.с. 49). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 13.10.2023 право власності на нього не зареєстровано (а.с. 13). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11).

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком перебувала у власності ОСОБА_2 , що доводиться витягом з рішення №6 Виконавчого комітету Жванської сільської ради від 17.03.1994 (а.с. 10).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок садибного типу з господарськими спорудами, після смерті ОСОБА_2 .

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1074, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачкою не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268, 1273 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами (літ. «А» - житловий будинок, який складається з 3-х житлових кімнат, житловою площею - 40,7 кв.м., веранди літ. «а», загальною площею - 70,4 кв.м; ганку літ. «а1», козирка літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», веранди літ. «б», сарая літ. «В», сарая прибудови літ. «Б1», сарая прибудови літ. «Б2», сарая прибудови літ. «Б3», вбиральні літ. «Г», замощення «І», криниці №1, воріт №2, хвіртки №3, огорож №№4,5,6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, смт Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45.

Рішення складено 25.01.2024.

Суддя: