Справа №295/1592/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі - Заріцькому О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07.07.2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 401 309,36 доларів США.

За результатом звернення державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19.07.2016 року тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених рішенням суду.

Заявник посилається на існування підстав, які обумовлюють необхідність скасування застосованого обмеження у виїзду за кордон.

Так, 04.10.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Заявник зауважує, що наразі всі грошові зобов`язання за кредитним договором від 25.04.2008 року виконані, жоден з кредиторів не має вимог майнового характеру.

Вказуючи на визначене ст. 313 ЦК України, а також положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України з в`їзду в Україну громадян України» право на вільне пересування та виїзд за межі України, відсутність обставин, які свідчать про ухилення боржника від покладених за рішенням суду зобов`язань, заявник просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , яке встановлене ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19.07.2016 року.

Судом встановлено наступні обставини.

На виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/283/459/2014, виданого Малинським районним судом Житомирської області 21.07.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за договором кредиту № 014/7655/82/117429 від 31.08.2007 року в сумі 401 309,36 доларів США.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19.07.2016 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до повного виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 441 ЦРПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження заявлених вимог про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон заявник ОСОБА_1 надав документ з назвою «повідомлення» (без скріплення печаткою юридичної особи), зі змісту якого слідує, що 10.07.2017 року всі права вимоги Банку до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/7655/74/133795 від 25.04.2008 року були відступлені ПАТ «Юнекс банк». Отже, самий зміст такого повідомлення не вказує на обставини відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/7655/82/117429 від 31.08.2007 року, невиконання зобов`язань за яким стали предметом судового розгляду та подальшого постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання рішення суду.

Досліджені судом повідомлення про перехід права вимоги від ПАТ «Юнекс Банк» до ТОВ «Стандарт Фінас Груп», повідомлення про перехід права вимоги від ТОВ «Стандарт фінанси Груп» до ОСОБА_2 також вказують на врегулювання відносин щодо іншого правочину - договору кредиту від 27.05.2008 року.

З урахуванням суми заборгованості, визначеною судовим рішенням, а також підстав поверхня виконавчого листа стягувачу, тобто внаслідок заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, суд приходить до висновку про продовження існування умов, які покладались судом в основу прийняття рішення про обмеження права виїзду боржника за кордон у зв`язку з можливістю ухилення від виконання зобов`язань, покладених на особу рішенням суду.

Сама по собі відсутність згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відомостей щодо відкритих виконавчих проваджень з вимогами майнового характеру за відповідним кредитним договором та пов`язаною із ним сумою заборгованості не може свідчити про зменшення або зникнення ризиків, що можуть проявлятись в ухиленні особи від виконання судового рішення.

Слід звернути увагу, що вимоги ст. 441 ЦПК України вказують про можливість застосування процесуального обмеження як захід забезпечення виконання судового рішення, що не свідчить про обов`язкову участь позичальника на усьому етапі існування зобов`язань саме в статусі боржника за відкритим виконавчим провадженням.

Питання скасування тимчасового обмеження вирішується у кожному окремому випадку з огляду на встановлені обставини щодо обсягу та виду покладених судовим рішенням зобов`язань, ризиків їх невиконання, можливості заподіяння втрат майнового характеру кредитором, впливу таких обставин на значимість рішення як остаточного авторитетного акту судової влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що виконання рішень має розглядатись як невід`ємна частина судового розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування застосованих заходів обмеження та відмовляє у задоволені заяви.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов