Єдиний унікальний номер 741/1418/23
Провадження № 2/741/64/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 05 лютого 2024 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

позивача та її представника адвоката Яцуна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання на момент смерті разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0221885 право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Шевченка. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 другої черги за законом, стверджувала, що на день смерті ОСОБА_3 фактично проживала разом із ним в АДРЕСА_1 , а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. У зв`язку із втратою оригінала сертифіката вона (позивач) не має можливості оформити спадщину в нотаріуса.

ОСОБА_1 просила суд:

- встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_3 на момент смерті останнього в АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221885 належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Яцун О.В. позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання про те, що вони добре знають ОСОБА_1 та знали її матір ОСОБА_6 та брата ОСОБА_7 . ОСОБА_1 здійснювала догляд за братом ОСОБА_7 , забрала його на проживання у свій будинок, де він і помер у 2011 році.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Шевченка, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221885, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 452 від 20 серпня 1996 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв її син ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки на день смерті матері постійно проживав разом із нею в АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7; 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

З матеріалів справи (а.с. 7-8) вбачається, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , а тому в силу ст. 1262 ЦК України має право на спадкування після смерті останнього, як спадкоємець другої черги за законом.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29-32).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1 , у будинку сестри ОСОБА_1 , що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання позивача разом із ОСОБА_3 на момент смерті останнього має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті брата.

Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай), суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221885, виданий на ім`я ОСОБА_8 , втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11).

Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Шевченка, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221885 належало ОСОБА_2 та було успадковане ОСОБА_3 після її смерті, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 189/02-31 від 4 березня 2023 року (а.с. 13).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай) також підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1218, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , постійно проживала разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_8 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221885, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 452 від 20 серпня 1996 року, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв