КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3711/2024
справа №753/4263/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М.,

у справі за позовом Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, виселення з жилого приміщення, -

встановив:

У лютому 2021 року до суду звернулись Міністерство оборони України, Київське квартирно-експлуатаційне управління з позовом про визнання ордеру недійсним та виселення із квартири з наданням раніше зайнятого жилого приміщення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно листа начальника Київського КЕУ №303/25/6-1141 від 11 жовтня 2006 року, адресованого начальнику Будинкоуправління №12 Київського КЕУ Міністерства оборони України, на виконання протокольного рішення від 07 серпня 2006 року, прийнятого на особистому прийомі громадян з особистих питань першим заступником Міністра оборони України Поляковим Л.I., старшому лейтенанту ОСОБА_1 та його матері на період навчання на курсах по вивченню англійської мови при посольстві Великобританії в України запропоновано надати кімнату №1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Будинок АДРЕСА_2 відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України та відповідно до Акту приймання (передачі) будинків, споруд і територій військового містечка, затвердженого начальником Головного КЕУ ЗСУ від 31 березня 2017 року, перебуває на балансі Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України і обліковується в Київському КЕУ.

На підставі листа Київського КЕУ №303/25/6-686 від 21 травня 2008 року ОСОБА_1 зареєстровано з 29 травня 2008 року за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі листа Київського КЕУ №303/25/6-881 від 07 липня 2008 року ОСОБА_2 зареєстровано з 12 серпня 2008 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що згідно довідки про перевірку житлових умов від 25 жовтня 2017 року, відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 .

З урахуванням наведеного, з 2006 року ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_2 фактично займають та проживають в гуртожитку оборонного відомства за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу із протоколу засідання житлової комісії Київського КЕУ №8 від 26 жовтня 2017 року погоджено надання постійного житла старшому лейтенанту у відставці, що має посвідчення інваліда війни І групи, ОСОБА_1 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 на склад сім`ї 2 особи: він, мати - ОСОБА_2 , із зняттям з квартирного обліку у гарнізоні м. Київ.

Вказує, що розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №120 від 23 лютого 2018 року, затверджено список розподілу та надання житлової площі від 01 лютого 2018 року військовослужбовцю гарнізону м. Києва ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_5 .

Відповідно до корінця ордера на жиле приміщення №019066 серія Б від 27 лютого 2018 року, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_1 з сім`єю із двох осіб : він та мати - ОСОБА_2 , отримав ордер на право зайняття жилого приміщення жилою площею 35,30 кв. м, що складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивачі вказують, що відповідно до пункту 5.8 Інструкції №737 передбачено, що військовослужбовець або особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двотижневий строк звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку в разі надання службового жилого приміщення, отримання жилого приміщення для постійного проживання, придбання в межах гарнізону жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом із членами сім`ї.

Разом з цим, відповідно до Акту від 23 грудня 2020 року проведено перевірку проживаючих у двокімнатній квартирі АДРЕСА_6 та встановлено, що у вищевказаній квартирі мешкає громадянин ОСОБА_1 згідно ордеру №019066 серія Б від 27 лютого 2018 року. Також встановлено, що за даною адресою ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_3 не зареєстровані, а мати мешкає у гуртожитку у кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту від 24 грудня 2020 року проведено перевірку проживаючих у гуртожитку у кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що у вищевказаній кімнаті мешкає громадянка ОСОБА_2 , 1949 року народження, яка була заселена разом з сином ОСОБА_1 .

Вказує, що отримання жилого приміщення для постійного проживання є безумовною підставою виникнення у відповідачів обов`язку звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку, яке відповідачі ігнорують та не виконують.

Зазначає, що відповідачі не виконали свого обов`язку звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку та продовжують незаконно його займати всупереч своєму обов`язку негайного звільнення після фактичного отримання постійного житла з фонду Міністерства оборони України, Київське КЕУ звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про виселення ОСОБА_1 та його матері - ОСОБА_2 з гуртожитку оборонного відомства за адресою: АДРЕСА_3 . Проте рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Зазначає, що в порушення пункту 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP відповідачі не надали письмового зобов`язання звільнити кімнату у гуртожитку у зв`язку з отриманням спірної квартири для постійного проживання. Відтак, надання житлового приміщення для постійного проживання та видача ордера сім`ї ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог житлового законодавства.

Мотивуючи наведеним, з посиланням на статті 59, 117 ЖК України, просить суд:

- визнати недійсним ордер на жиле приміщення № 019066 серія Б від 27 лютого 2018 року, що видано Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, на ім`я ОСОБА_1 з сім`єю із двох осіб, мати - ОСОБА_2 , на право зайняття жилого приміщення жилою площею 35,30 кв. м, яке складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 ;

- виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_6 з наданням житлового приміщення, яке вони раніше займали, а саме кімнати № 1 у гуртожитку квартири АДРЕСА_1 .

Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд фактично переклав обов`язок надати письмове зобов`язання під час вселення до спірної квартири з відповідачів на посадових осіб позивача. Вказує, що ні Житловий кодекс України, ні Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР від 11 грудня 1984 року №470, не містять правової норми, яка покладає обов`язок вчинити таку дію саме посадовими обов`язками позивача.

Вказує, що такі дії, як надання письмового зобов`язання відповідачами, залежить від дій та добросовісності поведінки виключно відповідачів, які несуть вказаний обов`язок.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що невиконання відповідачами свого обов`язку надати письмове зобов`язання спрямовано на реалізацію наміру залишити за своєю сім`єю і гуртожиток Міністерства оборони України, і квартиру, надану Міністерством оборони України в якості забезпечення постійним житлом, що свідчить про недобросовісність поведінки відповідачів, та грубе порушення прав та законних інтересів оборонного відомства.

Посилається на неправильне тлумачення судом першої інстанції статті 59 ЖК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України у справі №6-1514св09 від 07 жовтня 2009 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову в частині визнання недійсним ордеру, суд першої інстанції зробив висновок, що вимога про надання письмового зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення відноситься до повноважень державного органу та їх посадових осіб, які погоджують та виносять рішення про надання постійного житла військовослужбовцю та членам його родини. Саме вони повинні були вимагати у відповідача ОСОБА_1 вказане письмове зобов`язання, а він - виконати його. Однак представник позивачів не надала суду доказів, що посадові особи позивачів вимагали від відповідача ОСОБА_1 при отриманні постійного житла написання і надання письмового зобов`язання на виселення з гуртожитку його і його матері, а останній від запропонованого свідомо ухилився або не виконав з будь-яких інших підстав. При цьому Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація за наявності всіх необхідних документів видала ОСОБА_1 спірний ордер на зайняття вказаного жилого приміщення.

Відтак суд вказав, що відсутність вимоги посадових осіб позивачів до відповідача про надання зазначеного письмового зобов`язання, і з цього приводу ненадання відповідачем такого документу, не є підставами для утворення інших випадків порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Позовну вимогу про виселення відповідачів, суд першої інстанції залишив без задоволення з тих підстав, що така є похідною від вимоги, що залишена без задоволення.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом частини 1-2, статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до частини 1 статті 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

Правила, що регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, передбачені Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР».

Згідно пункту 64 Правил (у редакції, чинній на час розгляду справи та на час виникнення правовідносин) громадяни (в тому числі тимчасово відсутні), відносно яких прийнято рішення про надання жилого приміщення, дають письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жиле приміщення належить на праві приватної власності). У надане жиле приміщення переселяються члени сім`ї, які включені в ордер і дали письмове зобов`язання про переселення в це приміщення, що передбачено у пункті 66 Правил.

За змістом пункту 73 Правил ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Установлено, що рішенням заступника Міністра оборони України №303/4/446 від 06 грудня 2016 року, погоджено розглянути питання забезпечення ОСОБА_1 двокімнатною квартирою для постійного проживання після надходження на розподіл до гарнізону м. Київ житла по АДРЕСА_7 (а.с. 53-54).

Із змісту листа заступника Міністра оборони України убачається, що рішенням Міністра оборони України №12485/з/2 від 19 серпня 2017 року, запропоновано розподілити сім`ї інваліда війни І групи ОСОБА_1 - двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 (на 3-му поверсі) (а.с. 57-58).

Відповідно до даних довідки про перевірку житлових умов від 25 жовтня 2017 року, відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 49).

Відповідно до даних витягу із протоколу засідання житлової комісії Київського КЕУ №8 від 26 жовтня 2017 року, погоджено надання постійного житла старшому лейтенанту у відставці, що має посвідчення інваліда війни І групи, ОСОБА_1 постійної двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 на склад сім`ї 2 особи: він, мати - ОСОБА_2 , 1949 р.н., зі зняттям з квартирного обліку у гарнізоні м. Київ (а.с. 48).

Відповідно до витягу із розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №120 від 23 лютого 2018 року, затверджено список розподілу та надання житлової площі від 01 лютого 2018 року військовослужбовцю гарнізону м. Києва ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_5 , на родину з двох осіб: він, мати - ОСОБА_2 , із зняттям з квартирного обліку. Відповідно до тексту цього розпорядження, ОСОБА_1 , військовослужбовець у відставці, на квартирному обліку перебуває з 2005 року на загальних підставах, з 2006 року в пільгових списках позачергового отримання житлової площі по категорії «інваліди війни 1 групи», проживає в гуртожитку на АДРЕСА_2 родиною з двох осіб (він, мати) (а.с.20).

Відповідно до даних корінця ордера на жиле приміщення №019066 від 27 лютого 2018 року, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_1 з сім`єю із двох осіб, а саме з матір`ю - ОСОБА_2 , отримали ордер на право зайняття жилого приміщення жилою площею 35,30 кв. м, яке складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 27).

З даних листа ТОВ "Київські енергетичні послуги" установлено, що за адресою АДРЕСА_4 з 01 січня 2019 року відкрито особовий рахунок на ОСОБА_1 (а.с. 40-41).

З даних листа директора ТОВ "Форвард Київ-сервіс 09" від 18 грудня 2020 року установлено, що ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_8 №18/27а-1 від 07 березня 2018 року (а.с. 39).

З даних довідки №55 від 10 лютого 2021 року виданої начальником підприємства (будинкоуправління) Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України убачається, що за адресою АДРЕСА_3 (гуртожиток) нарахування за житлово-комунальні послуги ведеться на 2 особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на 01 січня 2021 року борг за спожиті житлово-комунальні послуги відсутній. Сплата проводиться щомісячно (а.с. 45).

З даних інформаційної довідки №240973166 від 19 січня 2021 року установлено, що квартира АДРЕСА_6 належить Міністерству оборони України (а.с. 46-47).

З даних паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 установлено, що адреса зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 значиться у АДРЕСА_2 (а.с.28-31).

З даних паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_2 установлено, що адреса зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 значиться у АДРЕСА_2 (а.с.33-37).

Згідно даних Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 199-200).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року (справа №761/7028/19) у задоволенні позову Київського квартирно-експлуатаційного управління, Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку, а саме з кімнати №1 квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

Відмовляючи у виселенні відповідачів із гуртожитку, суд вказав на відсутність доказів про те, що відповідачі вселились до квартири АДРЕСА_6 , здали ордер до житлово-експлуатаційної організації, а також на той факт, що відповідачі продовжують перебувати на реєстраційному обліку та проживають у гуртожитку.

У справі, що переглядається апеляційним судом, установлено, що відповідачі до теперішнього часу перебувають на реєстраційному обліку в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , докази звільнення цього приміщення відсутні.

Окрім того, установлено, що відповідачі письмового зобов`язання на звільнення займаного приміщення в гуртожитку не надавали.

Відсутність зобов`язання осіб щодо яких приймалося рішення про надання жилого приміщення звільнити займане приміщення є перешкодою для видачі ордера і може бути підставою для перегляду рішення про надання квартири.

У цій справі установлено, що ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_6 в порушення порядку і умов надання жилих приміщень було видано за відсутності зобов`язання відповідачів звільнити займане приміщення, яке відповідачами не звільнено та в якому відповідачі продовжують перебувати на реєстраційному порядку, що є підставою для визнання ордеру недійсним згідно статті 59 ЖК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що підставою відмови у позові є відсутність вимоги посадових осіб до відповідачів про надання відповідного зобов`язання про звільнення квартири, є помилковим, оскільки такі дії є проявом волевиявлення осіб, яким надається житлове приміщення, проте у цій справі установлено, що відповідачами не надавалось письмове зобов`язання про звільнення займаного приміщення та поряд з цим ними не вчинено дій по його звільненню, оскільки по теперішній час відповідачі фактично продовжують користуватись цим жилим приміщенням.

При цьому, колегія суддів не убачає підстав для задоволення вимог позову в частині виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_6 з наданням житлового приміщення, яке вони раніше займали, а саме кімнати № 1 у гуртожитку квартири АДРЕСА_1 , оскільки з матеріалів справи убачається, що відповідачі у справі не звільнили та користуються кімнатою АДРЕСА_9 .

Окрім цього, факт проживання відповідачів у гуртожитку установлений Київським апеляційним судом у справі №761/7028/19 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі вселились та проживають за адресою квартири АДРЕСА_6 матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для задоволення вимог про виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_6 з наданням житлового приміщення, яке вони раніше займали, а саме кімнати № 1 у гуртожитку квартири АДРЕСА_1 .

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року скасувати в частині вирішення вимоги про визнання ордеру недійсним скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Визнати недійсним ордер на жиле приміщення № 019066 серія Б від 27 лютого 2018 року, що виданий Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, на ім`я ОСОБА_1 з сім`єю із двох осіб, мати - ОСОБА_2 , на право зайняття жилого приміщення жилою площею 35,30 кв. м, яке складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.А. Нежура