Справа № 203/382/24
Провадження № 2/0203/650/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

29 січня 2024 року суддя Кіровського районного суд м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2/0203/650/2024 позовну заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 39 «Прес-2», зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на предмет зняття арешту, накладеного постановою Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на квартиру АДРЕСА_1 , на 1/2 частину якої ОСОБА_1 має право як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 , який доводиться їй батьком. Позивач зазначає, що арешт накладено в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 20210 року (цивільна справа № 2-3044/10) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 39 «Прес-2» заборгованості за комунальні послуги у розмірі 8 064 грн. В той же час, наразі заборгованість по комунальним послугам по цій квартирі повністю сплачена, проте в позасудовому порядку зняти арешт позивач не має можливості, оскільки за повідомленням виконавчої служби вона не є стороною у виконавчому провадженні, тоді як зазначене порушує права позивача та позбавляє можливості оформити на себе належну частку квартир після смерті батька.

Перевіряючи дотримання правил юрисдикції та можливості відкриття провадження за цією позовною заявою, встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Як зазначається у позовній заяві позивач є єдиним спадкоємцем після ОСОБА_2 , який доводиться їй батьком, та який є боржником у виконавчому провадженні № 23925442 з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-3044/10 від 03 грудня 2010 року про стягнення боргу з комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і зазначені у ст.1219 ЦК України.

Вказані майнові зобов`язання спадкодавця за судовим рішенням не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а тому входять до складу спадщини.

Відповідно, з огляду на встановлення обставин прийняття спадщини донькою спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_1 , враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником (в даному випадку його правонаступником) рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Так, у позовній заяві вказується, що арешт на майно ОСОБА_2 , який є боржником у виконавчому провадженні, та правонаступником якого в силу ст. 55 ЦПК України є ОСОБА_1 , накладено з метою забезпечення виконання рішення суду, тобто остання не може бути позивачем у цій справі і така справа не підлягає розгляду у позовному провадженні, отже, у відкритті провадження належить відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Тотожні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2022 року у цивільній справі № 203/1904/21 (провадження № 61-5661св22).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 186, 447-448, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 39 «Прес-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Роз`яснити позивачу, що за захистом прав, свобод та інтересів вона як правонаступник боржника у виконавчому провадженні з виконання рішення місцевого суду загальної юрисдикції може звернутися зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко