Справа № 158/2770/20 Головуючий у 1 інстанції: Польова М. М.
Провадження № 22-ц/802/244/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

25 грудня 2023 року представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Багіров Р. А. подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 18 900,00 грн. До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідачки додано детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Додатковим рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року у цій справі заяву представника відповідача задоволено частково.

Ухвалено стягнути з позивача ОСОБА_2 в користь відповідачки ОСОБА_3 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Багіров Р. А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з позивача в користь відповідачки 18 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 адвокат Сорокопуд М. О. посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати і відмовити відповідачці у стягненні витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Багіров Р. А. просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Багіров Р. А. свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу представника позивача адвоката Сорокопуда М. О. заперечив, просив додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з позивача в користь відповідачки 18 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційний суд відхилив клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Сорокопуда М. О. про відкладення розгляду справи у зв?язку з відсутністю поважних причин для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника відповідача та апеляційної скарги представника позивача з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2023 року у цій справі у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Відповідно до частин 1-3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, 3 статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 3, 4 статті 137 ЦПК України).

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України.

У своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як було встановлено судом, сторона відповідача у поданому відзиві на позовну заяву зазначила, що між відповідачкою ОСОБА_3 і Адвокатським об?єднанням «АФК» був укладений договір про надання правничої допомоги і сторонами було узгоджено, що за надання правничої допомоги попередній розмір витрат на правничу допомогу складає 10 000,00 грн. У відзиві на позовну заяву також було зазначено, що документи, які підтверджують розмір витрат на надання відповідачці правничої допомоги, будуть надані суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 141 ЦПК України (т. 1, а. с. 134-138).

За положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, судом встановлено, що сторона відповідача до закінчення судових дебатів у цій справі, а саме у відзиві на позовну заяву, зробила відповідну заяву про стягнення з позивача в користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу.

Також на підтвердження понесених відповідачкою ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу стороною відповідача протягом п?яти днів після ухвалення судового рішення подано суду договір про надання правничої допомоги від 27 листопада 2020 року; рахунок № 120 від 03 грудня 2020 року на суму 6 000,00 грн; квитанцію № ПН555 від 03 грудня 2020 року на суму 4 000,00 грн; акт прийому-передачі від 23 грудня 2023 року наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2020 року; виписку по рахунку від 31 березня 2021 року (т. 4, а. с. 4-11).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача ОСОБА_2 в користь відповідачки ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з позивача в користь відповідачки витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн з таких підстав.

У своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обв?язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема у положеннях частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов?язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов?язок доведення їх неспівмірності.

При цьому судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 03 грудня 2020 року подала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , у якому просила суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову та стягнути з останнього у її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. У відзиві відповідачка також зазначила, що документи, які підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, будуть подані суду у порядку, визначеному частиною 8 статті 141 ЦПК України (т. 1, а. с. 134-138).

Рішення у цій справі постановлено судом 22 грудня 2023 року, а 25 грудня 2023 року представник відповідачки подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої були додані докази, які підтверджують розмір витрат на правничу допомогу. У цій заяві представник відповідачки просив суд стягнути з позивача в користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 900,00 грн.

Натомість сторона позивача не подавала свої заперечення проти таких вимог і не обґрунтовувала наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов?язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов?язок їх неспівмірності.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу слід врахувати таке.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_3 просила стягнути з позивача у її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Після ухвалення судового рішення представник відповідачки у своїй заяві просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача в користь відповідачки 18 900,00 грн витрат на правничу допомогу.

При цьому сторона позивача не обґрунтовувала наявність підстав для зменшення розміру таких витрат на правничу допомогу і не доводила їх неспівмірність.

За положеннями частини 5 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену у попередньому (орієнтованому) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтованого) розрахунку.

За матеріалами справи судом встановлено, що стороною відповідачки у попередньому розрахунку було заявлено про стягнення з позивача в користь відповідачки 10 000,00 грн на правничу допомогу, а після ухвалення судового рішення було заявлено до відшкодування 18 900,00 грн витрат на правничу допомогу, що, на думку апеляційного суду, істотно перевищує суму, заявлену попередньо.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за порушення судом норм процесуального права додаткове рішення суду першої інстанції слід змінити і стягнути з позивача ОСОБА_2 в користь відповідачки ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року у цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В решті додаткове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді