Справа № 569/1703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просить: накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на кошти, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 ; накласти заборону на виїзд за кордон ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_2 взяла в неї в борг грошові кошти в сумі 700 дол. США та 1200 євро, про що була складена ОСОБА_2 розписка, в якій зазначено строк повернення боргу до 01 вересня 2021 року. ОСОБА_2 борг в добровільному порядку у строки встановлені розпискою не сплатила. Її неодноразові намагання вирішити питання мирним шляхом результатів не дали. На даний момент ОСОБА_2 від спілкування ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає. Зважаючи на те, що сума боргу є досить значною вважає, що є необхідність вжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на її рухоме та нерухоме майно та накласти заборону на виїзд за кордон. Заявник побоюється, що ОСОБА_2 може відчужити своє майно на користь інших осіб, або покинути межі України, що ускладнить або навіть зможе зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заява передана на розгляд судді 24 січня 2024 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно.

Окрім того, заявником не надано достовірних доказів вартості 1/4 частки належної відповідачу ОСОБА_2 квартири, відносно якої слід застосувати заходи забезпечення позову, з яких можливо було визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, як і не подано доказів, які б підтверджували відомості про рахунки зареєстровані за ОСОБА_2 , суму грошових коштів та місце їх розміщення у банківських установах.

Сама тільки наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Щодо вимоги заборонити ОСОБА_2 виїзд за кордон слід зазначити, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/5842/16-ц.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 25 січня 2024 року.

Суддя О.О. Першко