КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 364/102/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2995/2024Головуючий у суді першої інстанції - Ткаченко О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Володарського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.04.2013 року у розмірі 90 286 грн. 04 коп., з яких: 8460 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 74 650 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4 275 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова);

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 29.04.2013 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно з якою отримав кредитну картку «Універсальна».

09.07.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір.

Разом з тим, позивач зазначав, що незважаючи на виконання банком своїх зобов`язань за договором, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2017 року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 90 286 грн. 04 коп., з яких: 8460 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 74 650 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4 275 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.04.2013 року у розмірі 90 286 грн. 04 коп., з яких: 8460 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 74 650 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4 275 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що наявні у матеріалах справи Умови та Правила не містять його підпису, а отже їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про встановлення такого виду забезпечення виконання зобов`язання як неустойка (штраф, пеня) та, відповідно не узгоджено між сторонами розмір відсотків, які підлягають до стягненню.

При цьому, зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували факт надання йому позивачем кредитних коштів.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов укладеного між сторонами договору від 29.04.2013 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує та станом на 30.11.2017 року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 90 286 грн. 04 коп., з яких: 8460 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 74 650 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4 275 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова).

При цьому, на підтвердження пред'явлених позовних вимог та погодження умов договору з відповідачем банком додано до матеріалів позовної заяви наступні документи:

- Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29.04.2013 року станом на 30.11.2017 року;

- Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.04.2013 року;

- Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»;

- Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.04.2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Вказана анкета-заява, окрім анкетних даних відповідача, не містить жодних даних про умови кредитування.

Однак, задовольняючи позовні вимоги, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів кредитних карток, ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

У свою чергу, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна(типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови та правила, а також тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, пені і комісії, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Також, слід зауважити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

При цьому, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Тобто, виписки по особовому рахунку, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитним договором.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, з урахуванням положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази, підтверджує факт невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, а саме: наявність заборгованості за договором у розмірі 90 286 грн. 04 коп.

Водночас, колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим, адже матеріали справи не містять жодної виписки з рахунку відповідача.

Натомість, з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості неможливо встановити факт надання відповідачу кредитних коштів, оскільки вони не містять інформації про перерахунок на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі, визначеній договором, а також проведення відповідачем будь-яких операцій по використанню кредитних коштів (кредитного ліміту).

Окрім того, зі змісту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання оформити картку «Універсальна» та «Зарплатний пакет», проте у позові банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною карткою «Універсальна Gold», не надаючи при цьому суду жодних доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 та отримання, користування ним такою карткою.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про надання позивачем належних та достовірних доказів надання останнім кредитних коштів на користь відповідача, та, як наслідок, наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у заявленому ним розмірі.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.

Учасники справи:

Позивач: ПАТ КБ «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: