Справа № 404/8064/20
Номер провадження 2/404/2390/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 червня 2020 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/30 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно з архівною довідкою за № 64380, виданою 16 липня 2020 року ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких: 4/5 частини на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградської райради 16 червня 1980 року, та 1/5 частини на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 1984 року за реєстраційним номером 1-542, посвідченого Третьою Кіровоградською нотаріальною конторою. Вона придбала, перебуваючи у шлюбі разом із чоловіком ОСОБА_4 , батьком позивача.

Факт перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (після реєстрації шлюб присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ») підтверджується свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого, шлюб між вказаними особами був зареєстрований Кіровоградським ким ЗАГС 17 листопада 1963 року.

Від їх шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 1969 року, виданого Кіровоградським міським бюро ЗАГС.

Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 придбавався ОСОБА_6 , за час шлюбу з ОСОБА_4 і вказане майно, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20 червня 1969 року, який діяв на час набуття майна, вважається спільною сумісною власністю.

Зазначено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 23 липня 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільної о стану Кіровоградського обласною управління юстиції, 23 липня 2005 року зареєстрували шлюб ОСОБА_8 , 1946 року народження і ОСОБА_9 , 1940 року народження, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

06 квітня 2015 року ОСОБА_5 було складено і посвідчено заповіт Кіровоградською міською нотаріальною конторою № 2 за реєстром № 5-263, на 14/15 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , з яких: 9/10 часток належала їй особисто, а 1/30 частка належала ОСОБА_4 , яку вона успадкувала після його смерті.

13 жовтня 2020 року, на підставі поданої заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 30 серпня 2016 року виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смерті Головною територіального управління юстиції у Кіровоградській області), до державною нотаріуса Кропивницької міської нотаріальної контори № 2 - Ляшенко В.Є., позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1515/02-31, у якій було викладено всі обставини з посиланням на документи, так як з`ясувалося, що не все просто в цій ситуації.

Вказано, що позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя матері, ОСОБА_5 , однак, враховуючи роз`яснення нотаріуса щодо оформлення спадщини, він позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку, оскільки нотаріус не наділений повноваженнями виділення часток померлого у праві спільної сумісної власності.

Отже, ОСОБА_5 , у житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 , належали такі частки: 14/15 (яку слід визначити у спільному майні подружжя) + 1/30 (у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_4 ). 14/15+1/30=28/30+1/30+29/30. 4/5 = 24/30 це приватна власність матері позивача, 1/5=6/30 по договору купівлі-продажу. Всього 30 часток 1/5+4/5=6/30+24/30=30/30. З яких 1/30 батька позивача. 1/30 обов`язкова частка ОСОБА_2 визнана судом. І залишається 28/30=14/15, які зафіксовані у заповіті від ОСОБА_5 на ОСОБА_7 сина.

Так як, ОСОБА_5 вступила та не оформила спадщину після смерті чоловіка, тепер вступає позивач і отримує 14/15 часток = 28/30 + частину після смерті батька 1/30 = отримує 29/30 часток.

За адресою спадкового майна були зареєстровані: ОСОБА_4 з 13 грудня 1963 року по день смерті; ОСОБА_10 з 28 січня 1964 року; ОСОБА_1 з 21 листопада 1989 року по 29 січня 1993 року та з 18 травня 1996 року по цей час; ОСОБА_2 з 25 грудня 1982 року по 22 січня 1999 року.

15 травня 2018 року апеляційним судом Кіровоградської області винесено постанову про задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

25 червня 2018 року ОСОБА_2 подарувала згідно договору серії та номер 1/761, виданий 25 червня 2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 - ОСОБА_3 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Про даний договір позивач дізнався лише 3 листопада 2020 року, коли отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . І 06 листопада 2020 року звернувшись до Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Кіровоградської області отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного суду від 24 червня 2020 року (справа № 404/7247/16-ц) визначено, що 1/5 частка у праві спільної власності на житловий будинок придбана ОСОБА_6 під час шлюбу з ОСОБА_4 є їх спільною сумісною власністю та визнано за ОСОБА_2 право власності на1/30 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На сьогодні нотаріус не має змоги належним чином оформити його спадкові права, як спадкоємця так як, за життя між його батьками не було розділене спільне майно подружжя, а частина спадкового майна оформлена договором дарування, який суперечить постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року (справа № 404/7247/16-ц), за якою лише 1/30 частка належить ОСОБА_2 , а не 1/6 частина, яку вона подарувала ОСОБА_3 , тому вимушений звернутися до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Витребувано з Кропивницької міської державної нотаріальної контора № 1: належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію щодо кола спадкоємців, витяг (інформаційну довідку) зі спадкового реєстру; копію договору дарування серія та номер 1/761 посвідченого 25 червня 2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 щодо дарування ОСОБА_3 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З Кропивницької міської державної нотаріальної контора № 2: належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформацію щодо кола спадкоємців, витяг (інформаційну довідку) зі спадкового реєстру.

12 березня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що договір дарування може бути визнаний недійсним тільки в частині.

Постановою Верховного суду від 24 червня 2020 року, за нею було визнано право власності на 1/30 частину спірного житлового будинку.

Незалежно від розміру частки у праві спільної власності на даний будинок, нею було б укладено договір дарування, так як обдаровувана є її дочкою і передача майна здійснюється безоплатно.

Таким чином, вказаний договір дарування не може бути визнаний недійсним в частині, що відповідає обсягу прав на спадкове майно, а саме в 1/30 частині, так як вона мала право на розпорядження нею як власник.

Зазначала, що спадкові права позивача на 29/30 частинне потребують захисту, так як він має можливість оформити їх у нотаріальному порядку. Як вірно зазначено у позовній заяві та встановлено постановою Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі №404/7247/16, ОСОБА_5 належали 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Дане майно належало їй на підставі свідоцтва про право власності від 16 червня 1980 року, виданого взамін договору купівлі-продажу від 8 січня 1962 року (укладеного до шлюбу із її батьком ОСОБА_4 ) зі збільшенням цієї частки з 3/5, тобто 4/5 частини житлового будинку належали їй на праві особистої власності.

В той же час, 1/5 частина даного будинку була придбана ОСОБА_5 під час перебування її у шлюбі із ОСОБА_4 , тобто є їх спільною сумісною власністю.

До позовної заяви позивачем додано дві постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії: від 3 листопада 2020 року - про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та від 13 жовтня 2020 року - про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

В той же час, після смерті ОСОБА_4 , дійсно, не можна видати свідоцтва про право на спадщину, враховуючи відсутність правовстановлюючого документа, виданого на його ім`я. Також, не можна видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на 1/30 частину будинку, успадковану нею після смерті ОСОБА_4 , так як їх частки у праві спільної власності не виділено.

Але на 4/5 частини житлового будинку, які належали ОСОБА_5 на праві особистої власності може бути видано свідоцтво про право на спадщину, так як правовстановлюючий документ видано на її ім`я і той факт, що дане майно є її особистою власністю встановлено Верховним судом.

Зі змісту постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 жовтня 2020 року взагалі не вбачається, як саме факт відсутності реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_4 на частину спірного житлового будинку впливає на можливість видати свідоцтво про право на спадщину на 4/5 частини будинку, що належали ОСОБА_5 на праві особистої власності.

Захист спадкових прав у судовому порядку можливий лише за умови відсутності можливості позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку.

З підстав, зазначених вище, постанова нотаріуса від 13 жовтня 2020 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 є необґрунтованою в частині відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на 4/5 частини житлового будинку.

Належним способом захисту спадкових прав позивача у такому випадку є оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в порядку ст. 50 ЗУ «Про нотаріат».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача, адвокат Сьори О.М. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідачів, адвокат Іванова І.А. просила у задоволенні позову відмовити.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які перебували у шлюбі

з 17 листопада 1963 року є батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/30 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_4 за зазначеною адресою були зареєстровані: ОСОБА_9 (дружина), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_1 (син).

Фактично спадщина після смерті ОСОБА_4 була прийнята його дружиною ОСОБА_9 та сином ОСОБА_1 .

Згідно з архівною довідкою за № 64380, виданою 16 липня 2020 року ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких: 4/5 частини на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградської райради 16 червня 1980 року, та 1/5 частини на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 1984 року за реєстраційним номером 1-542 посвідченого Третьою Кіровоградською нотаріальною конторою. Вона придбала, перебуваючи у шлюбі разом із чоловіком ОСОБА_4 , батьком позивача.

Домоволодіння складається з двох жилих будинків, розташованих на земельній ділянці площею 613,4 кв. м. Житловий будинок літ. «Б», прибудови літ. «б», прибудови літ. «б1» побудовано у 1972 році. Житловий будинок літ. «М» побудовано у 1980 році. Погріб побудовано у 1968 році, сарай у 1967 році, гараж у 1989 році. У 2016 році, тобто після смерті ОСОБА_4 значиться побудованими дві споруди прибудова літ. «м» та сарай.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 ,

у зв`язку з чим її прізвище змінилося на « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку АДРЕСА_1 .

25 червня 2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Корчак Л.В. 25 червня 2013 року складено заповіт, згідно з яким ОСОБА_5 за життя на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: всі свої права та обов`язки, які їй належали на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, а також все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5

09 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 вересня 2016 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 винесено постанову № 1662/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться

в АДРЕСА_1 , зареєстроване Кіровоградським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6 . Житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , шлюб між якими зареєстрований 17 листопада 1963 року Кіровоградським міським ЗАГС. Згідно даних довідки № 342, виданої Квартальним комітетом № 14 Фортечного району АДРЕСА_1 зареєстровано його дружину, сина та дочку. Реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на вказаний житловий будинок за ОСОБА_4 відсутня. Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на частку у спільному сумісному майні подружжя, зареєстрованого в БТІ за ОСОБА_4 позбавляє нотаріальну контору можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті на частку житлового будинку.

19 грудня 2016 року листом за № 2374/02-14-433/2016 державним нотаріусом повідомлено ОСОБА_2 про те, що 06 квітня 2015 року ОСОБА_5 був складений заповіт на все майно на іншу особу, яким змінено порядок спадкування за законом. У цьому заповіті ОСОБА_5 розпорядилася, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва на право власності на будівлю від 16 червня 1980 року, реєстровий № 1588/6, на 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , та договору купівлі-продажу від 06 березня 1984 року, реєстровий № 1-542, на 1/5 частину зазначеного житлового будинку, які були видані на ім`я ОСОБА_6 . У частині позовних вимог про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 2018 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року скасовано в частині відмови у визнанні права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

25 червня 2018 року ОСОБА_2 подарувала згідно договору серії та номер 1/761, виданого 25 червня 2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1, ОСОБА_3 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 2018 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом скасовано. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом змінено, викладено її мотивувальну частину у редакції постанови. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право на 1/30 частку у справі спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

13 жовтня 2020 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що отримав постанову про відмову державного нотаріуса Кропивницької міської нотаріальної контори № 2, відповідно якої вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2, 06 квітня 2015 року за реєстром № 5-263, після смерті ОСОБА_11 , 1940 року народження, на 14/15 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , з яких 9/10 часток належала їй особисто, а 1/30 частка належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, не є можливим. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя у вищевказаному домоволодінні з господарсько-побутовими будівлями на ім`я ОСОБА_4 не зареєстровано, документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на його частку у праві спільної сумісної власності подружжя відсутній.

03 листопада 2020 року позивач звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Кропивницької міської нотаріальної контори № 1 відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька. Вказано, що відсутність правовстановлюючого документа на частку у спільному сумісному майні подружжя, зареєстрованого в БТІ за ОСОБА_4 позбавляє нотаріальну контору можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті на частку домоволодіння, у зв`язку із чим не можливо сформулювати склад спадкового майна.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тобто право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності,, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Позивач має право на спадкування та звернувся з відповідними заявами про прийняття спадщини, однак не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відмовою нотаріуса.

Так, згідно з ст. 1 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На теперішній час судове рішення яким визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом за відповідачем ОСОБА_2 скасовано. Заповіт складений спадкодавцем на користь позивача є чинним, рішенням суду по цивільній справі № 404/7247/16-ц визначено, що 1/5 частка у праві спільної власності на житловий будинок придбана ОСОБА_6 під час шлюбу з ОСОБА_4 є їх спільною сумісною власністю та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/30 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не має змоги належним чином оформити його спадкові права, як спадкоємця так як, за життя між його батьками не було розділене спільне майно подружжя, а частина спадкового майна оформлена договором дарування, який суперечить постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року, за якою лише 1/30 частка належить ОСОБА_2 , а не 1/6 частина, яку вона подарувала ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому слід визнати договір дарування серії та номер 1/761, виданий 25 червня 2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1, ОСОБА_3 на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , недійним. Визнати, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 , складає 28/30 його частин. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на 29/30 частки будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 .

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 82,141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, задовольнити.

Визнати договір дарування серії та номер 1/761, виданий 25 червня 2018 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1, ОСОБА_3 на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , недійним.

Визнати, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями за номером АДРЕСА_1 , складає 28/30 його частин.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на 29/30 частки будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_7 .

Третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, буд.1Б.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда