Справа № 309/5877/23
Провадження № 6/309/184/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», де заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», ОСОБА_1 , Приватний виконавець Пивоваров Юрій Георгійович, про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду Закарпатської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс») про: заміну стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника - ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису №1836 вчиненого 10.01.2022 року приватним нотаріусом Личук Т.В. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Обґрунтовуючи вказану заяву ТОВ «Дебт Форс» зазначило, що на виконання у приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. перебуває виконавче провадження №68737727, відкрите на підставі виконавчого напису №1836 вчиненого 10.01.2022 року приватним нотаріусом Личук Т.В. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 09-03/23, на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором №2242045.

11.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 11-05/23, на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором №2242045.

З огляду на викладене заявник є правонаступником ТОВ «Дебт Форс» у даному виконавчому провадженні.

Відтак, посилаючись на приписи ст.ст. 512-514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, просить задовольнити заяву.

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 подала заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження у якому просить відмовити у задоволенні заяви. Заперечення вмотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області у справі 907/945/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1 та затверджено план реструктуризації боргів. З метою виявлення усіх кредиторів було здійснено офіційне оприлюднення на сайті судової влади України. А тому ТОВ «Вердикт Капітал» був зобов`язаний подати до господарського суду письмову заяву з вимогами до боржника, чого зроблено не було. Отже ТОВ «Вердикт Капітал» статусу кредитора у справі не набув. Виходячи з підходу щодо «мовчазної згоди кредитора», такий виразив свою волю до прощення боргу.

ТОВ «Дебт Форс» подало додаткові пояснення на заперечення ОСОБА_1 у яких просить відповідні заперечення відхилити та задовольнити заяву про заміну сторони.

Представник заявника у судове засідання не з`явився. Заява про заміну сторони виконавчого провадження містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, клопотань не заявляли.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З долучених до заяви матеріалів вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. перебуває виконавче провадження №68737727, відкрите на підставі виконавчого напису №1836 вчиненого 10.01.2022 року приватним нотаріусом Личук Т.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на суму 44444 грн (а.с.5).

09.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги №09-03/23 на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами (а.с.10-14). Відповідно до Додатку №3 до вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2242045 із загальною сумою боргу в 221424 грн. (а.с.16).

11.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення прав вимоги №11-05/23 на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами (а.с.17-19). Відповідно до Додатку №3 до вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2242045 із загальною сумою боргу в 221424 грн. (а.с.22).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст.512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

В абзаці другому частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIIІ вказано, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Тобто виконавець наділений повноваженнями змінити назву сторони виконавчого провадження у разі наявності належних доказів - відповідних підтверджуючих документів, що не потребує звернення до суду.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону № 1404-VIIІ).

Згідно із частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (аналогічні положення закріплені у статті 334 ГПК України).

Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (аналогічні положення закріплені у статті 338 ГПК України).

Тобто всі процесуальні кодекси урегулювали питання заміни сторони виконавчого провадження саме у випадку виконання судового рішення. І логічно, що такі питання розглядає лише суд тієї юрисдикції, у якій розглянуто справу по суті, той суд, який ухвалив відповідне рішення.

Велика Палата Верховного Суду аналізувала питання заміни сторони у виконавчому провадженні при застосуванні процесуального законодавства, чинного до 15 грудня 2017 року.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) зроблено висновок, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIIІ та чинні до 15 грудня 2017 року статті 264 КАС України та 368 ЦПК України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Від цього висновку Велика Палата Верховного Суду підстав для відступу не вбачає, оскільки він відповідає чинному на час розгляду спірного питання процесуальному законодавству.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким ЦПК України викладено в новій редакції.

З метою більш якісного урегулювання спірного питання 15 грудня 2017 року у ЦПК України було внесено зміни.

Згідно із частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді питання про розмежування юрисдикції чітко визначає, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20).

Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення "несудового" органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIIІ.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIIІ, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення частини п`ятої статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Таким чином, оскільки на виконання у приватного виконавця перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, то вирішення питання про заміни стягувача його правонаступником здійснюється саме в порядку цивільного судочинства, відповідно до приписів ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним нормам заявником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що до нього перейшло право вимоги саме за зобов`язанням, на підставі якого було винесено виконавчий напис №1836 від 10.01.2022 року.

Суд констатує, що у долучених заявником договорах про відступлення прав вимоги від 09.03.2023 та від 11.05.2023 указано, що до заявника переходить право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2242045 із загальною сумою боргу в 221424 грн.

Водночас у самому виконавчому написі не вказано номера кредитного договору на підставі якого здійснюється стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Більше того у виконавчому написів навіть не вказано, що відповідне зобов`язання є кредитним. Окрім того сума боргу зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження 44 444 грн. значно відрізняється від суми боргу указаної у додатках до договорів про відступлення прав вимоги 221424, що ставить під сумнів той факт, що відповідне відступлення прав вимоги відбулося саме за зобов`язанням на підставі якого було вчинено виконавчий напис.

З урахуванням наведеного, на думку суду заявником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що до нього перейшло право вимоги саме за зобов`язанням, на підставі якого було винесено виконавчий напис №1836 від 10.01.2022 року, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 442 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», де заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», ОСОБА_1 , Приватний виконавець Пивоваров Юрій Георгійович, про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 16 січня 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.