Дата документу 23.01.2024 Справа № 334/7321/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7321/20
Провадження №22-з/807/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявами ОСОБА_1 в особі представника адвоката - Ями Дмитра Миколайовича, ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича про відшкодування витрат на правову допомогу у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ями Дмитра Миколайовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Копитіної Яни Сергіївни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визначення правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визначення правочинів недійсними. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 25000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені неї судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 25000 грн. Скасовано арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2020 року на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), а саме на: житловий будинок літ. А-2, з гаражом, навіс Б, загальною площею 291,19 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 зі всіма будівлями та господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0778 га, кадастровий номер :04:043:0395; земельну ділянку площею 0,0778 га, з кадастровим номером :04:043:0395, за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0457 га, з кадастровим номером :02:004:0464 за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ями Дмитра Миколайовича, ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Копитіної Яни Сергіївни, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, відмову ОСОБА_3 від позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визначення правочинів недійсними - прийнято.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року по цій справі - визнано нечинним, провадження по цій справі - закрито.

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката - Ями Дмитра Миколайовича подав заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 165000,00 грн., та на користь ОСОБА_1 - 135000,00 грн. Вимоги заяви обґрунтовані зокрема правилами ч.9 ст. 141 ЦПК України.

14 грудня 2023 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича подала заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу в порядку ч.5,6 ст. 142 ЦПК України, і просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 637082,75 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати по сплаті судового збору на подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 3783,60 грн.

23 січня 2024 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича подала уточнену заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу в порядку ч.5,6 ст. 142 ЦПК України, за якою просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 637082,75 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати по сплаті судового збору на подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 3783,60 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановлює ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторони судових витрат.

Згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, відмову ОСОБА_3 від позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визначення правочинів недійсними - прийнято. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року по цій справі - визнано нечинним, провадження по цій справі - закрито.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалося.

Посилання заявників на вимоги ч.9 ст. 141, ч.5,6 ст.142 ЦПК України, є безпідставними враховуючи відсутність доказів зловживання позивачем своїми правами та вчинення ним необґрунтованих дій.

Так, дії що свідчать про зловживання процесуальними правами перелічені у ч.2 ст. 44 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. За матеріалами справи заходи щодо запобігання зловживання процесуальними правами до позивача не застосовувались, а доводи заявників у справі щодо необґрунтованості та недоведеності позову, перешкоджання встановлення істини у справі шляхом подання заяви про відмову від позову протиставляються принципу диспозитивності цивільного судочинства і процесуальним правам, якими наділені сторони у справі.

Враховуючи викладене питання щодо розподіл судових витрат вирішується у відповідності ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заявниками у справі вимоги зазначеної норми процесуального законодавства виконані.

Так, 17.11.2022 року - адвокатом Ямою Д.М. подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 165000,00 грн. на користь ОСОБА_2 , та 135000,00 грн. на користь ОСОБА_1 (т.4 а.с.194-196). Розмір вказаної суми витрат надалі не змінювався.

Адвокатом Копитною Я.С. 04.11.2023 року надано заяву щодо наявності у відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 174305,00 грн. (т.4 а.с.111-120). В процесі апеляційного провадження сума таких витрат зросла до 637082,75 грн.

Наразі відповідачі просять стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму - 937082,75 грн.

На підтвердження повноважень адвоката Ями Д.М. та факту надання ним правничої допомоги відповідачам надано: договір про надання послуг адвоката №351-ц-2020 укладений з ОСОБА_2 02.10.2020 року; договір про надання послуг адвоката №390-з-2021 укладений з ОСОБА_1 16.08.2021 року; додаток до договору про надання послуг адвоката № 351-ц-2020, яким визначено гонорар адвоката у разі досягнення бажаного для клієнта процесуального результату (відмова у позові; залишення позову без розгляду) у розмірі 165000,00 грн.; додаток до договору про надання послуг адвоката № 390-з-2020, яким визначено гонорар адвоката у разі досягнення бажаного для клієнта процесуального результату (відмова у позові; залишення позову без розгляду) у розмірі 135000,00 грн.; ордер серія АР 1058406 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 ; ордер серія АР №1152122 на надання правничої допомоги ОСОБА_2 .

На підтвердження надання відповідачам послуг з правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Міллер» надано: договір №640/3/29-12-2020 від 30.12.2020 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 ; договір №640/3/26-11-2020 від 26.12.2020 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 ; Додаткові угоди №1, №2, №3 до договору №640/3/26-11-2020 від 26.12.2020 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 , якими визначено розмір погодинної оплати послуг; акти надання послуг (т.9 а.с.117-142); довідки про часткову оплату наданих послуг (т.4 а.с.167-168,170); ордер серія ВМ №1011236 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 - адвокатом Мороз Я.С.; ордер серія ВМ №1009891 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 - адвокатом Мороз Я.С.; ордер серія ВМ №1020111 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 - адвокатом Копитіною Я.С.; ордер серія ВМ №1020105 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 - адвокатом Копитіною Я.С.; ордер серія АА №1265910 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 - адвокатом Новаком А.І.; ордер серія АА №1265911 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 - адвокатом Новаком А.І.; детальний розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 637082,75 грн. (т.9 а.с.84-91).

У заяві від 24.02.2021 року (т.1 а.с.15-171) та відзиві на апеляційну скаргу (т.5 а.с.169-172) позивач ОСОБА_3 вказував на неспівмірність та безпідставність вимог відповідачів з приводу стягнення витрат на правничу допомогу. Аналогічні доводи викладені у заяві від 22.01.2024 року.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявниками докази на підтвердження понесення відповідачами у справі витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткової постанови у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачами у зв`язку із розглядом справи в суді. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18.

Колегія суддів апеляційного суду при визначені розміру судових витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачам за рахунок позивача, зважує на наступне.

Позивачем заявлено вимоги немайнового характеру, задоволення яких тим не менше могло вплинути на право власності відповідачки ОСОБА_2 на нерухоме майно, вартість якого є значною, тобто вирішення вказаної справи мало для відповідачів важливе значення і представництво їх інтересів в суді з боку адвокатів виправдане та обґрунтоване. Справа перебувала у проваджені з 14 грудня 2020 року, тобто майже 3 роки, що також вплинуло на вартість наданих послуг правничої допомоги.

Між тим, заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 937082,75 грн. вочевидь не можна визнати співмірним та справедливим. Так, враховуючи відсутність переліку наданих послуг адвокатом Ямою Д.М., і фіксацією у договорі з відповідачами лише розміру гонорару адвоката у разі досягнення бажаного для клієнта процесуального результату, колегія суддів зважуючи на матеріали справи, робить висновок щодо надання вказаним адвокатом послуг, полягало в участі у судових засіданнях починаючи з 16.08.2021 року, написання апеляційної скарги на рішення у справі, подання заяв щодо судових витрат та заперечень у справі. Перелік послуг наданих адвокатським об`єднанням «Міллер» є об`ємним, між тим вартість наданих послуг є вочевидь завищеною. Так, вартість складання заяви щодо участі адвоката та його довірителів в судових засіданнях в режимі відеоконференції, які є аналогічними за своїм змістом коливалась у розмірах від 1470,00 грн. до 6270,00 грн., і у загальній вартості склала 48444,50 грн.; чисельні заяви щодо стягнення судових витрат дублюють одна одну за змістом, час витрачений адвокатом для участі у судовому засіданні і визначений у розрахунку не відповідає часу зафіксованому у протоколі судового засідання (02.06.2021р. засідання тривало 36 хв., зазначено 2 год.; 08.09.2022р. засідання тривало 46 хв., зазначено 1,5 год.; 01.12.2022р. засідання тривало 7 хв.; зазначено 1,5 год. і т.п.).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у справі слід постановити ухвалу щодо розподілу судових витрат, якою частково задовольнити заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката - Ями Дмитра Миколайовича, ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича про відшкодування витрат на правову допомогу, стягнувши з позивача на користь відповідачів по 50000,00 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича з приводу стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3783,60 грн., то такі вимоги підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Копитіної Яни Сергіївни, перегляду підлягало рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2022 року у цій справі лише в частині розподілу судових витрат.

Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору. Оскільки вказаним Законом прямо не передбачено, що за оскарження рішення суду, що стосується розподілу судових витрат, має бути сплачено судовий збір - відсутні підставі для такої сплати.

Вказане підтверджується п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого, у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

В силу вимог п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно зі ст. 7 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

За подання апеляційної скарги скаржником ОСОБА_2 сплачено судовий збір в сумі 3783,60 грн. за квитанцією № 7902-4404-8019-3332 від 09.01.2023 року(т.5 а.с. 116).

Оскільки, законодавством не передбачено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду лише в частині стягнення судових витрат, то сплачений судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 133, 137,141, 142, 255 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката - Ями Дмитра Миколайовича, ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Новака Андрія Ігоровича про відшкодування витрат на правову допомогу у цій справі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 50000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені неї судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 50000 грн.

В решті вимог заяв відмовити.

Повернути ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 3783,60 грн. за квитанцією № 7902-4404-8019-3332 від 09.01.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3783 грн. 60 коп. за квитанцією № 7902-4404-8019-3332 від 09.01.2023 року сплачені на розрахунковий рахунок № UA0008513, Одержувач ГУК у Запорізькій області; .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 24 січня 2024 року.

Головуючий С. В. Кухар
судді: О. В. Крилова
О.З. Поляков