Головуючий у І інстанції Кордюкова Ж.І.
Провадження № 22-ц/824/4447/2024 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,у якому позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 03 вересня 2019 року у розмірі 80044,91 грн. та 2 270,00 грн. судових витрат, посилаючись на те, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга -переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

03вересня2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву, відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, відповідачка зазначила в заяві наступне: «6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису….. 11. Усе листування щодо цього договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору».

На підставі укладеного договору відповідачкаотримала кредит у розмірі 70000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 5.16 Умов і правил обслуговування фізичних осіб у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Позивач у позові зазначив,що станом на 29.03.2021 року у відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим на підставі положень п.5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань і вся заборгованість стала простроченою. Банк 29.03.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, однак відповідачка на контакт не вийшла та жодної дії, направленої на погашення заборгованості, не вчинила, у зв`язку із чимта у відповідності до п. 5.18, 5.19 кредит 29.03.2021 року став у формі «на вимогу».

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, відповідачкавсупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неїобов'язки перед банком не виконувала, у зв`язку із чим станом на 14вересня2021 року у неї утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 80044 грн. 91 коп., що і просив стягнути позивач з відповідачки на свою користь.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кровограда від 31.10.2022року справу направлено для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ «Універсал Банк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність доказів погодження між сторонами у визначеній формі істотних умов договору. На думку позивача, між сторонами було погоджено у визначеній законом формі істотні умови договору, оскільки боржниця, підписуючи додану до позову анкету-заяву до договору надання банківських послуг, розуміла, погодилася і була ознайомлена з Умовами та Тарифами.

Зазначає, що підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 підтвердила, що вонаознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг обслуговування, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримала їх примірники в мобільному додатку. Відповідачка висловиласвою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank», шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору.

На думку позивача, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедури ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що Клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 через представника - адвоката Зимненка Є.В. подала на рішення апеляційну скаргу, яку обґрунтовувала тим, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що 03.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 03.09.2019 року.

Із тверджень позивача на підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 70 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта НОМЕР_1 .

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.09.2019 року, укладеним між AT «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , станом на 14.09.2021 року днем виникнення заборгованості визначено 27.05.2020 року, що є днем отримання кредиту.

Разом із тим, жодних грошових коштів від AT «Універсал Банк» ОСОБА_1 , в період з 27.05.2020 року по теперішній день не отримувала, а вказана заборгованість утворилась за результатом протиправних, шахрайських дій невстановлених третіх осіб.

Так, приблизно о 13 год. 30 хв. - 14 год 30 хв. 27.05.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого 1, у відповідачки ОСОБА_1 було викрадено мобільний телефон марки Iphone 11 на якому був встановлений додаток «monobank».

Після виявлення факту викрадення мобільного телефону відповідачка ОСОБА_1 попросила перехожих викликати поліцію та повідомила диспетчеру про факт викрадення у неї мобільного телефону.

27.05.2020 року орієнтовно о 16 год. 00 хв. відповідачку ОСОБА_1 було доставлено до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для надання пояснень щодо факту викрадення у неї мобільного телефону марки Iphone 11, на якому був встановлений додаток «monobank».

О 16:32 (тобто на момент перебування ОСОБА_1 у Шевченківському УП ГУНП у м. Києві) невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_2 НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) - 10309,10 грн.; о 16:36 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_2 НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) -10 400,00 грн; о 16:36 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_3 НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) - 10400 грн.;о 16:37 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_3 НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) - 10 400 грн.; о 16:43 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_4 НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) -10 400 грн.;о 16:43 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_4 НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) -10400 грн.; о 16:44 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_4 НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) 9880,00 грн.

О 16:49 невстановлені особи вступають в переписку з оператором мобільного додатку Monobank та просять розблокувати картку ОСОБА_1 , яка була заблокована банком у зв`язку із сумнівністю операцій (розмір кредитного ліміту на картці не дозволяв здійснювати користування коштами у розмірі в якому заволоділи шахраї); о 16:52 оператор мобільного додатку Monobank здійснює розблокування картки ОСОБА_1 та сприяє перерахуванню коштів. Підставою для розблокування картки стало повідомлення «Ну да» на запитання оператора, чи дійсно ОСОБА_1 здійснювала операцію від 27.05.2020 року о 16:44 в розмірі 9 880 грн., іншим шляхом банк не переконався, що саме ОСОБА_1 здійснювала ці операції.

Апелянт вказує, що доступ до додатку Monobank зловмисники отримали шляхом використання іншого мобільного пристрою (не той, що використовувала ОСОБА_1 ) та отримали вже на новий пристрій код доступу до додатку Monobank. Про зазначений факт AT «Універсал Банк» мали знати та переконатись, що дійсно ОСОБА_1 почала використовувати новий пристрій; о 17:10 невстановленими особами здійснюється переказ грошових кредитних коштів з картки ОСОБА_1 НОМЕР_1 на картку ОСОБА_4 НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 )-52,00 грн.; в проміжок часу між 17:10 та -17:30 ОСОБА_1 перебуваючи у відділку Поліції дізнається про факт списання кредитних коштів з її картки Monobank та телефонвала з мобільного телефону свого сина (за номером НОМЕР_8 ) оператору банку на «гарячу лінію» і попросила заблокувати картку та вимагала пояснень щодо збільшення кредитного ліміту та перерахування коштів невідомим їй особам без її згоди та без будь яких підстав.

При цьому, ОСОБА_1 зазначила оператору, що не відкривала та не підвищувала кредитний ліміт на своєму поточному рахунку, більш того 27.05.2020 року, починаючи з моменту викрадення телефону не заходила до мобільного додатку Monobank та відповідно жодних перерахунків не проводила. Попросила надати їй відомості щодо руху коштів з метою долучення їх до заяви про вчинення злочину.

Вказувала, що 27.05.2020 року о 23:57 год. ОСОБА_1 після відновлення доступу до месенджеру VIBER повторно зверталася до служби підтримки Monobank за допомогою VIBER та повідомляла оператора служби підтримки банку, що в неї 27.05.2020 року було викрадено мобільний телефон та здійснено незаконне списання коштів, поки вона перебувала в поліції.

При цьому, відповідачкою доведено до відома представника Monobank, що картку було розблоковано самим банком за допомогою переписки у вайбер.

28.05.2020 року о 03:55 було внесено відомості до ЄРДР про заяву ОСОБА_1 про викрадення в неї мобільного телефону та перерахування грошових коштів з картки Monobank, (дата реєстрації кримінального провадження 28.05.2020 року о 14:16 номер кримінального провадження 00004392 за ознаками ч.1 ст. 185 КК України).

Апелянт зазначила, що у червні та серпні 2020 року вона повторно зверталась до АТ «Універсал Банк» щодо факту вчинення шахрайських дій, на що отримала відповідь, що «згідно з п. 2.4. Глави 2 розділу І Договору, укладаючи договір, Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають усіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору. За твердженнями банку згідно з п. 6.2.7. Договору, Ви зобов`язались не передавати платіжну картку та/або номер мобільного телефону та/або мобільний телефон, що використовуються для мобільного додатку, у користування третім особам. Відповідно до пункту 6.2.8. Договору, Ви зобов`язалися зберігати ПІН-код, коди доступу, аутентифікаційні дані в таємниці і на за яких обставин не повідомляти їх третім особам».

Вказує, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорювані ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу.

Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки.

На платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів лише за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно - правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжнихоперацій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На думку апелянта, позивачем не доведено вчинення нею дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила правоохоронні органи та Банк про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами.

Крім цього, скаржниця посилалась на те, що в підписаній відповідачкою Анкеті-заяві відсутнє будь-яке посилання на будь-який сайт, де були розміщені Умови і правила, відсутні будь-які конкретні умови безпосередньо кредитування, відсутні розміри «кредиту» чи дата його повернення.

Не дивлячись на дату редакції, вказану безпосередньо на самих Умовах і правилах обслуговування, доданих до позовної заяви, позивач не надав суду жодного доказу, коли саме він розмістив на сайті Умови і правила обслуговування з такою датою редакції і коли надав хоча б технічну можливість з ними ознайомитися. Ці дві обставини теж є суттєвими і підлягають окремому доказуванню.

На думку апелянта, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

На думку скаржниці, до спірних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення правовідносин з 03.09.2019 року до моменту звернення до суду з указаним позовом - 09.12.2021 року. Тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «monobank» та з умов і правил обслуговування фізичних осіб у цьому банку в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ « Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, паспорт споживчого кредиту, умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ « Універсал Банк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

При цьому, сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, чи використовувалися відповідачкою кредитні кошти, чи ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та не можливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачкою.

Зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок не є «розрахунком». Розрахунок- це математично викладені та обгрунтовані операції з вихідними числами, які можливо перевірити, у тому числі, у випадку складності, за участі спеціаліста.

Позивач надав «табличку», яка містить лише перелік цифр, без жодного пояснення звідки вони беруться та як математично застосовані.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року, виклавши його мотивувальну частину з врахуванням обставин, викладених у апеляційній скарзі, залишивши в силі резолютивну частину рішення.

Апеляційним судом виконаний процесуальний обов`язок щодо направлення позивачу на електронну адресу копії апеляційної скарги відповідачки та ухвали про відкриття провадження, які Банком були отримані, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Таким чином, позивач, повідомлений про розгляд справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо доводів і вимог апеляційної скарги відповідачки до апеляційного суду не направив.

У відзиві на апеляційну скаргу Банку, що надійшов від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Зимненко Є.В., останній просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (80044 грн. 91 коп.)менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційнихскарг, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарг без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення оскаржується ОСОБА_1 лише в частині мотивів відмови у позові, то за скаргою відповідачки, колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у оскарженій частині.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_9 у гривні на своє ім`я.

Також, в анкеті-заяві від 03.09.2019року ОСОБА_1 зазначила, що підписана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг.

Встановлено, що підписавши 03.09.2019року анкету-заяву, відповідачка висловила згоду на отримання банківських послуг, а саме просила відкрити поточний рахунок у гривні та погодилась, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт.

Згідно з розрахунком позивача загальний залишок заборгованості відповідачки за наданим кредитом станом на 14.09.2021 рокустановить 80044,91 грн. (тіло кредиту).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що на підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач подав до суду тільки розрахунок заборгованості, який не є безспірним доказом існування між сторонами договірних правовідносин та розміру боргу.

Крім того, позивач не надав підписаних відповідачкою Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд зазначив, що АТ «Універсал Банк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачці кредитної картки та розміру наданого їй кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованих Банком сум боргу.

Сам лише факт підписання анкети-заяви не свідчить про видачу кредиту відповідачці, жодних відомостей з цього приводу така анкета-заява не містить. Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем не є доказом наявності заборгованості.

Крім того, позивач не додав до позову виписку за картковим рахунком відповідачки, щоб підтвердити свої доводи, що позивач дійсно свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачцікредит в рамках встановленого кредитного ліміту, а відповідачка, в свою чергу, отримала кредитні кошти в певній сумі та користувалася ними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог Банку, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 03.09.2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідачкапогодилася з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодиласяз Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані їйдля ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана ОСОБА_1 , містить лише їїанкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування.

За положеннями п. 3.1 п. 3 Розділу ІІ для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки.

Процедура випуску картки визначається Банком самостійно. При прийнятті рішення про випуск картки Банк видає Платіжну картку Клієнту і забезпечує розрахунки з використанням даної Платіжної картки. Картка передається Клієнту особисто уповноваженим співробітником або доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що Платіжна Картка була отримана Клієнтом (п. 3.2, п. 3.3).

Згідно з п.п. 5.1., 5.2. п. 5 Розділу ІІ ліміт кредитування та строк дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється, виходячи з внутрішніх процедур Банку, та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.

Відповідно до п.п. 5.5. форма надання Кредиту: поновлюваний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

Разом з тим, доказів того, чи було задоволено заяву ОСОБА_1 та відкрито поточний рахунок, чи було видано їй за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання нею такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму матеріали справи не містять.

Крім цього, у матеріалах справи відсутніі докази щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просилавідкрити відповідачка при підписанні анкети-заяви від 03.09.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не взято до уваги надану 07.02.2023року разом з письмовими поясненнями позивача виписку по картці НОМЕР_1 , у зв`язку з порушенням позивачем строку подання доказів, встановленогост. 83 ЦПК України.

Висновок суду першої інстанції щодо неприйняття поданої позивачем виписки по рахунку, відповідає положенням ЦПК України, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 5 ст. 83 ЦПК України визначено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст. 83 ЦПК України).

При поданні виписки по рахунку позивач не обґрунтував неможливість подання цього письмового доказу у встановлений законом строк та не просив поновити строк на подання нового доказу.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи наведене, висновки суду щодо порушення позивачем порядку подання доказу (виписки по рахунку) відповідають обставинам справи, а тому прийняття судом вказаного доказу буде мати наслідком порушення судом принципу допустимості доказів, що є неприпустимим, в силу вказівки закону.

Отже, на підтвердження наведених обставин щодо активації кредитної картки та використання ОСОБА_1 кредитного ліміту у визначеному позивачем розмірі, представником АТ «Універсал Банк» до суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, зокрема виписки по рахунку, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , що є обов`язком позивача в силу приписів ст. 81 ЦПК України.

На думку колегії суддів, за відсутності інших доказів, розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не є достатнім доказом наявності у відповідачкизаборгованості перед банком та її розміру.

Оскільки АТ «Універсал Банк» не надало доказів на підтвердження погодження між кредитором та ОСОБА_1 умов кредитування та не надано беззаперечних доказів на підтвердження розміру наявної у відповідачки заборгованості, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

Доводи представника АТ «Універсал Банк» про те, що факт ознайомлення відповідачки з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідачкависловиласвою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Дійсно, як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідачкасвоїм підписом підтвердила, що просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

Також, відповідачка визнала,що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Разом з тим, з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачкою у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка monobank», та Тарифів, відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено відповідачку.

Враховуючи викладене, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту «картка Monobank» та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та Тарифи за карткою «monobank» розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Враховуючи те, що позивачем суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про необхідність зміни мотивувальної частини рішення, з врахуванням викладених у апеляційній скарзі обставин, апеляційним судом відхиляються, виходячи з наступного.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачкою зазначено як про недоведеність Банком укладення між сторонами кредитного договору, погодження його істотних умов та розміру заборгованості, так і про відсутність вини ОСОБА_1 у виникненні заборгованості перед Банком, через злочинні дії третіх осіб.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом враховано вищенаведені доводи відповідачки, як окремо так і в сукупності, та надано їм належну правову оцінку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

На переконання колегії суддів, висновок суду про відмову в позові через недоведеність Банком своїх вимог належними та допустимими доказами, є правильним, відповідає наявним у справі матеріалам та ґрунтується на законі.

Враховуючи те, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін по справі, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» з підстав недоведеності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 про зміну рішення в частині мотивів відмови у позові.

Доводи апеляційних скарг про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норми процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права.

Інші доводи апеляційних скарг позивача та відповідачки не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди сторін з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилаються сторониу апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності позовних вимог обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

АпеляційніскаргиАкціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: