Справа №345/557/24
Провадження № 2/345/301/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2024 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частки у праві спільної сумісної власності та визнання права на спадкове майно-,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання частки у праві спільної сумісної власності та визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з мамою ОСОБА_4 ОСОБА_5 у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної сумісної власності членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 15.04.1989р.

Згідно виписки з погосподарської книги №1 (1986-1990р.р.) стр.111-112, номер об`єкта погосподарського обліку 1111 (колгоспний двір) Добровлянського старостинського округу №1 Новицької сільської ради. Відповідно до запису в погосподарській книзі значиться:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова домогосподарства в АДРЕСА_1 ;

- Станом на 1990 рік в будинку були зареєстровані та проживали:

- ОСОБА_5 - голова, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зять;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук,

що підтверджується довідкою Добровлянського старостинського округу від 03.01.2024 р. за №2.

Ще за життя бабця ОСОБА_5 зробила на випадок своєї смерті заповіт на його маму ОСОБА_6 , що підтверджується самим заповіт від 24.02.2004 р.

17.12.2007 року помирає його бабця ОСОБА_5 , провівши її похорони його батьки продовжували і дальше проживати у вищевказаному будинковолодінні.

30.06.2008 р. помирає його мати ОСОБА_6 , провівши її похорони, батько продовжував проживати та доглядати це будинковолодіння по день своєї смерті.

29.05.2021 р. помирає його батько ОСОБА_3 , провівши похорони батька позивач продовжував проживати у вищевказаному будинковолодінні, хоча був зареєстрований по місцю реєстрації в АДРЕСА_2 .

До нотаріуса у 6-ти місячний строк не зверталася, бо не знав своїх прав та був період пандемії, а звернувся у березні 2023 р, проте нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, так як позивачем був пропущений 6-ти місячний строк звернення.

Тому з цього приводу звернувся до суду за визначенням додаткового строку прийняття спадщини і рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.07.2023 р. йому було визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, терміном у 3 місяці (справа №345/2122/23).

Тому з таким рішенням суду звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром реєстрації спадкової справи та видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку (пай) від 26.12.2023 р., а на будинковолодіння було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва, так як будинковолодіння належало колгоспному двору і невизначені частки членів колгоспного двору.

Тому нотаріусом рекомендовано з цих підстав звернутись до суду щодо визнання права власності на спадкове майно за законом.

Вважає, що суд може визнати за ним право власності на спадкове майно виходячи з наступного.

Так, дане будинковолодіння належало бабці, як членам колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 15.04.1989 р.

Згідно виписки з погосподарської книги №1 (1986-1990р.р.) стр.111-112, номер об`єкта погосподарського обліку 1111 (колгоспний двір) Добровлянського старостинського округу №1 Новицької сільської ради. Відповідно до запису в погосподарській книзі значиться:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова домогосподарства в АДРЕСА_1 ;

- Станом на 1990 рік в будинку були зареєстровані та проживали:

- ОСОБА_5 - голова, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зять;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук,

що підтверджується довідкою Добровлянського старостинського округу від 03.01.2024 р. за №2.

В даному випадку станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі, згідно даних з по господарської книги за 1990 р.р. (стр.111-112), номер об`єкта по господарського обліку 1111 (колгоспний двір), проживали голова двору та 3 члени двору.

З введенням Закону України „Про власність з 1991 року, згідно ст.ст. 17, 18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність всіх 4-ма особами, яка існувала на час перетворення колгоспного двору в спільну сумісну власність.

Таким чином з 15.04.1991 р. вищевказане будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час , зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки частина співвласників спільної сумісної власності померли, це голова двору ОСОБА_5 , помела ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , (дочка), померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 (зять), помер ІНФОРМАЦІЯ_7 і позивач - ОСОБА_7 (внук), ІНФОРМАЦІЯ_4 , то тільки в судовому порядку можна визнати їх частки .

Оскільки частки є рівними, то у даному випадку всім чотирьом власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки даного будинковолодіння.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину .

Так, 18.12.2007 року помирає ОСОБА_5 , один із співвласників будинковолодіння, якій належало 1/4 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_5 за життя, а саме 24.02.2004 р. зробила заповіт на свою дочку ОСОБА_4 , також співвласницю даного будинковолодіння, яка проживаючи разом із спадкодавцем прийняла її частку, проте не оформила своїх спадковим прав.

30.06.2008 року помирає співвласник вищевказаного будинковолодіння ОСОБА_4 , якій вже належала 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , спадкоємцем її був чоловік ОСОБА_3 , який маючи свою частку в розмірі частини будинковолодіння, прийняв її спадщину в розмірі частини будинковолодіння, але не оформив свої спадкових прав.

29.05.2021 р. помирає співвласник будинковолодіння ОСОБА_3 , який був співвласником будинковолодіння на час смерті в розмірі його частини.

Його спадщину у розмірі частини будинковолодіння прийняв син ОСОБА_1 , який володів своєю часткою будинковолодіння в розмірі частини.

На дане будинковолодіння, був виготовлений технічний паспорт, та в даний час проведена поточна інвентаризація цього будинковолодіння, де згідно технічного паспорта від 28.09.2023 р. дане будинковолодіння побудоване у 1940-1970 р.р., де відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію, оціночна вартість вищенаведеного будинковолодіння, згідно зведеного акту про оцінку майна станом на 04.01.2024 р. становить 117 тис. 165 грн.

Відповідачем по справі є рідний син позивача ОСОБА_2 .

Враховуючи вище наведене, позивач змушений зввернутися до суду та просить Визначити у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору частку в розмірі частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 шляхом визнання права часткової власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 на: частини житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, однак представником позивача, адвокатом Кобзаном Р.М. було подано заяву, в якій вказує, що позовні вимоги з позивачем вони підтримують в повному обсязі, просять їх задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій вказує, що дійсно його батько ОСОБА_1 проживав із своїми батьками та з ним разом у вище вказаному будинковолодінні по даний час. Після смерті його батьків, вони дальше залишилися проживати в даному будинковолодінні. Так як він був онуком померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то спадщину не приймав, оскільки його бать прийняв їх спадщину, а тому не заперечує щодо визнання за ним права власності на спадкове майно в повному обсязі. Слухання справи просить проводити без його участі, так як відправляється на службу в ЗСУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не заявив про відмову від неї.

Як передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не відмовилися від прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно виписки з погосподарської книги №1 (1986-1990р.р.) стр.111-112, номер об`єкта погосподарського обліку 1111 (колгоспний двір) Добровлянського старостинського округу №1 Новицької сільської ради. Відповідно до запису в погосподарській книзі значиться:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова домогосподарства в АДРЕСА_1 ;

- Станом на 1990 рік в будинку були зареєстровані та проживали:

- ОСОБА_5 - голова, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зять;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук,

що підтверджується довідкою Добровлянського старостинського округу від 03.01.2024 р. за №2 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.04.1989 р., яке видане на підставі рішення Калуського райвиконкому від 09.11.1988 р. №174 та зареєстровано в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №178, посвідчено, що в цілому житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.12.2007 року (а.с. 15).

Згідно заповіту ОСОБА_5 від 24.02.2004 р., що зареєстровано в реєстрі за №55, все накоплене їй майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_4 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.06.2008 року (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.06.2021 року (а.с. 19).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №345/2122/23 від 05.07.2023 р. ОСОБА_1 судом було визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, терміном у 3 місяці (а.с. 22).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , визначено його сина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається: з права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9551 га, що знаходиться: Івано-Франківська область, Калуський район, Добровлянська сільська рада, урочище «Між оривом», кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0344 (а.с. 23).

Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2023 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, виконуючий обов`язки нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Федина А.М. позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом нажитловий будинок в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за членами колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, членом якого є спадкоємець ОСОБА_3 , в якого не визначено частки співвласників у праві спільної власності на житловий будинок (а.с. 26).

Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991 р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство . Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства .

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 , проживали вище зазначені в будинковій книжці особи, то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, вказаним особам належало по 1/4 частині вказаного будинковолодіння.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно дост. 1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно дост. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦКУ у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивач є спадкоємцем першої черги по закону та відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважаються таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем.

Відповідач ОСОБА_2 , що являється сином позивача, не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

При таких обставинах, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на: - частини житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідностатті 41 Конституції Україниправо приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР, а з 15.04.1991 року Закону України "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 - 126 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вАДРЕСА_1 , відносився до типу колгоспного двору, і після ліквідації колгоспних дворів, став належати: ОСОБА_5 - голова, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зять, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внук, по частині кожному

Належні позивачу ОСОБА_1 частка майна в колгоспному дворі не входять до складу спадщини, і на даний час останній не має змоги зареєструвати за собою право власності на належну йому частину майна.

Виходячи з того, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно, яке належало колгоспному двору і збереглося за ними після його припинення, і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, суд вважає за можливе визначити за позивачем ОСОБА_1 , як за членами колгоспного двору, право власності на частки у праві спільної сумісної власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме на 1/4.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши та перевірившивсідокази в їхсукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідач по справі визнав позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 120, 121, 123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 1218, 1223, 1258 ЦК України, ст.ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору частку в розмірі частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 шляхом визнання права часткової власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , на:

-частини житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: