УХВАЛА

16 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 750/6694/22

провадження № 61-1359 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Пенітенціарної академії України, подану її представником Пирковською Олесею Василівною, на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року, додаткове рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути на її користь з відповідача: заборгованість по заробітній платі за 2017-2022 роки в сумі 375 803,35 грн; середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 лютого по 25 квітня 2022 року включно в сумі 76 632,00 грн; середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 85 000,00 грн.

2. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби (далі - Академія) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку розрахунку при звільненні, було задоволено частково. Судом стягнуто з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 271 102,05 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 75 158,70 грн і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 85 000,00 грн, а всього: 431 260,75 грн (сума заборгованості визначена без відрахування податків). Вирішено питання судових витрат. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах платежу за 1 місяць в сумі 20 000,00 грн допущено до негайного виконання.

3. Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року доповнено резолютивну частину рішення суду від 14 грудня 2022 року абзацем 5 такого змісту: «Стягнути з Академії на користь ОСОБА_1 8 020,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката». У зв`язку з цим, абзаци 5-7 рішення вважати абзацами 6-8.

4. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року апеляційну скаргу Академії на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року - залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року - залишено без змін.

5. У січні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Академії, подана її представником Пирковською О. В. , на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року, додаткове рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення повністю та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

10. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2024 року - 3 028,00 грн.

11. Ціна позову в цій справі становить 537 435,35 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищувала двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 750/6694/22 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

12. Також касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягають касаційному оскарженню.

13. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

14. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

15. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

16. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

17. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

19. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

20. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

21. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

22. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

23. Враховуючи наведене, оскільки Академія подала касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

24. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

25. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку розрахунку при звільненні за касаційною скаргою Пенітенціарної академії України, подану її представником Пирковською Олесею Василівною, на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 грудня 2022 року, додаткове рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

О. М. Ситнік

Є. В. Петров