УХВАЛА

23 січня 2024 року

м. Київ

справа № 619/437/20

провадження № 61-17328ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, подану представником Гаєвською Іриною Вікторівною, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання права власності на майно та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) про визнання права власності на майно у розмірі 84 550,00 грн та повернення майна.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2019 року на торговому майданчику «Барабашово» в м. Харків у фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 він придбав товар на загальну суму 84 550,00 грн, а саме: кран 1/2 Р.Г.Ш, кран 3/4 Б.Г.Г, кран 3/4 Б.Г.Ш., пасту Уніпак 250 г, пасту Уніпак 65 г, блок + вентилятор KG Арт. DP-02+CS-20. 12 вересня 2019 року при перетині кордону України до рф через митний пост «Гоптівка» - «Магістральний» він подав митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, які були придбані у ФОП ОСОБА_2 на суму у розмірі 84 550,00 грн. Через погане самопочуття при декларуванні товарів помилився і неточно розписав різновиди товарів. 13 вересня 2019 року його стан здоров`я стабілізувався і він вирішив перевезти товар до рф, проте йому було повідомлено, що 12 вересня 2019 року його товар вилучений прикордонним нарядом та переданий представнику Слобожанського управління ГУ ДПС у Харківській області. 19 вересня 2019 він звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із письмовою заявою, про повернення належного йому майна, вилученого на митному пункті пропуску «Гоптівка-Нехотєвка» з 12 на 13 вересня 2019 року, яке помилково обліковується як безхазяйне. Він неодноразово звертався до відповідача для повернення свого майна, однак йому безпідставно відмовлено через недостатність відомостей про власника товару.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив визнати право власності на майно, зазначене в акті прийому-передачі від 13 вересня 2019 року, підписаним Харківським прикордонним загоном та Слобожанським управлінням ГУ ДПС у Харківській області, а саме: контролер для спалення дров (ZESTAW NADMUCHOWY) DP-02+CS-20 у кількості 46 шт., ущільнювальна паста (Unipak) упаковка 250 гр - 270 шт., ущільнювальна паста (Unipak) упаковка 65 гр - 600 шт., кран R3 750 л 120 - 870 шт., та зобов`язати відповідача повернути йому вищевказане майно.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, зазначене в акті прийому-передачі від 13 вересня 2019 року між Харківським прикордонним загоном та Слобожанським управлінням ГУ ДПС у Харківській області, а саме: контролер для спалення дров (ZESTAW NADMUCHOWY) DP-02+CS-20 у кількості 46 шт., ущільнювальна паста (Unipak) упаковка 250 гр. - 270 шт., упаковка 65 гр. - 600 шт., кран R3 750 л 120 - 870 шт.

У іншій частині позову відмовлено.

05 грудня 2023 року ГУ ДПС у Харківській області через систему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання права власності на майно у розмірі 84 550,00 грн та його повернення майна.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 619/437/20 є незначної складності, ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга заступника керівника Житомирської обласної прокуратури подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 619/437/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук