ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/809/24 Справа № 932/4137/22 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування

за апеляційною скаргою Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2022 року Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу, на підставі її заяви від 06 лютого 2019 року, була призначена допомога на дитину, над якою встановлене піклування ОСОБА_2 , 2004 року народження, у розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з 01.02.2019 по 31.01.2020 а саме 4054,00 грн. щомісячно. 08.05.2020 відповідач повторно звернулася із заявою про призначення соціальної допомоги, в якій зазначила, що отримує на ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника та аліменти. Таким чином переплата за період з 01.02.2019 по 31.01.2020 склала 27603,88 грн. За заявою ОСОБА_1 від 15.05.2020 сума переплати утримувалась в розмірі 20 відсотків суми виплачуваної допомоги. Станом на 19.07.2022 залишок суми надміру виплачених коштів становить 23207,54 грн. 19 травня 2022 року відповідачці направлений лист повідомлення про повернення коштів в добровільному порядку, проте таке лишилося без виконання (а.с.1-3).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування - відмовлено (а.с.33-34).

Не погодившись із рішенням суду, Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради не погоджується з висновком суду першої інстанції про не встановлення в діях відповідача факту навмисного неподання відомостей про зміну її майнового стану та соціальний статус сім`ї відповідача, оскільки суд не прийняв до уваги, що відповідач була ознайомлена про умови отримання соціальної допомоги і про необхідність повідомляти управління праці та соціального захисту населення про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги. В результаті недобросовісності зі сторони відповідача виникла переплата державної соціальної допомоги. (а.с.39-43).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради №12 від 18.01.2019 встановлено піклування над дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено над ним піклувальника ОСОБА_1 1949 р.н.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, пільг. В якій просила призначити допомогу на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування. Така заява містить дописку про те що на аліменти не подавала, пенсію по втраті годувальника не оформлювала.

Рішенням УСЗН Шевченківського району міста Дніпра від 18.03.2019 ОСОБА_1 призначена допомога на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням з 01.02.2019 по 31.01.2020 в розмірі 4054,00 грн.

08 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, пільг. В якій просила призначити допомогу на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування. В такій заяві працівником органу встановлено строк для надання документів про отримання аліментів по втраті годувальника.

Згідно довідки АНД ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 отримувала аліменти у період з 01.04.2019 по 31.03.2020 за виконавчим листом 199/5594/18 від 14.02.2019 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2018 до досягнення дитиною повноліття. ДО такої довідки наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

15 травня 2020 Закревська надала заяву про відрахування переплати від призначеної допомоги 20% щомісячно.

Рішенням від 07.07.2020 встановлено переплату з 01.02.2019 по 31.01.2020.

04 вересня 2020 року за вих. №623/01-15/07 на адресу відповідача направлено повідомлення про перерахунок суми надміру перерахованих коштів.

18 травня 2022 за вих. №01/01-15/107 відповідачу направлене повідомлення про залишок суми надміру перерахованих коштів державної соціальної допомоги на дітей, які знаходяться під опікою та піклуванням.

Відповідно до розрахунку суми призначеної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування ОСОБА_1 розмір переплати за період з лютого 2019 року по січень 2020 року складає 27603,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи стороною позивача не наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги; зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б наявні ознаки (обставини) навмисного подання саме відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Так, відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлено, що державна допомога на дитину, яка перебуває під опікою чи піклуванням, призначається відповідно до цього Закону та порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок призначення та виплати державної допомоги, встановлений «Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751.

Статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 25 Порядку передбачено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування.

Статтею 18 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 26 Порядку визначено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю, відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги.

Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми.

Пунктом 27 Порядку встановлено, що для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до органу соціального захисту населення подаються, окрім іншого, довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник (у разі одержання пенсії на дитину органи соціального захисту населення використовують відомості про розмір пенсії, що надійшли від органів Пенсійного фонду України на електронних носіях інформації).

Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на опікунів чи піклувальників.

Пунктами 28, 29, 31 Порядку встановлено що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців, з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця до моменту досягнення дитиною 18-річного віку включно органами соціального захисту населення за місцем проживання опікуна чи піклувальника або дитини.

Згідно п. 49 Порядку особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, ст. 1215 ЦК України, встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Звертаючись до суду із позовом, Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради посилалося на те, що ОСОБА_1 не повідомила позивача про поновлення виплати аліментів. Внаслідок неподання відповідачем відомостей, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, виникла переплата бюджетних коштів у розмірі 27 603,88 грн. за період з 01.09.2019 року по 31.01.2020 року, яка відповідачем не повернута.

Суд першої інстанції вірно врахував, що законодавцем передбачені два винятки повернення безпідставно набутого майна: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні ор-гани повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Судом 1 інстанції вірно встановлено, що відповідач не допустила будь-якої недобросовісної поведінки, не подавала до органів недостовірної інформації та не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати їй державної соціальної допомоги.

Крім того, у заяві від 06 лютого 2019 року міститься допис, що із заявою про стягнення аліментів не зверталася, пенсії по втраті годувальника не оформлювала. Таку інформацію не можна вважати недостовірною, оскільки із заявою про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 звертався орган опіки та піклування. Таким рішенням не визначений піклувальник на користь якого здійснюється стягнення, оскільки на той час ОСОБА_1 ще не була піклувальником дитини.

Крім того, встановити, що такий допис на заяві вчинений саме ОСОБА_1 не можливо, оскільки після такого не міститься її підпис, ініціали і прізвище його виконавця. Загалом такий допис виглядає як нотатки, оскільки містить й інші дописи.

Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б встановити, що ОСОБА_1 знала при поданні заяви на виплату соціальної допомоги про виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Матеріали справи не містять і на розгляд апеляційного суду не надано відповідних доказів, що відповідачу ОСОБА_1 , як особі похилого віку, позивачем було роз`яснено про необхідність повідомлення Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, а тому суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено недобросовісності набувача під час отримання державної соціальної допомоги.

Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції дійшов не вірного висновку щодо підстави відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки в своїй позовній заяві вони посилалися на порушення відповідачем абзацу 10 п. 27 та п. 49 постанови № 1751, якими встановлено обов`язок опікунів чи піклувальників в триденний строк письмово повідомити органу соціального захисту населення про поновлення виплати аліментів для проведення відповідного перерахунку розмірі раніше призначеної допомоги, а не на факт подання неправомірних відомостей при зверненні з заявою про призначення допомоги, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з того, що законодавцем передбачені два винятки повернення безпідставно набутого майна: 1 - якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; 2- у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Дане узгоджується із правовим висновком, який викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: