ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/846/23

Провадження № 22-ц/4820/186/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., П`єнти І.В., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/846/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року (суддя Ягодіна Т.В., повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 3,7979 га, яка розташована на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. ОСОБА_1 вказував, що лише в червні 2023 року йому стало відомо, що його матір`ю ( ОСОБА_2 ) було отримано державний акт на землю, у зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області для оформлення спадкових прав, однак скористатися правом на спадкування не зміг через пропуск строку для прийняття спадщини.

Тому ОСОБА_1 просив суд визначити додатковий строк терміном три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказував, що після смерті матері ОСОБА_2 він не знав, що спадкодавиця отримала державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №827912 від 02 жовтня 2002 року, оскільки на момент смерті матері проживав в м. Харкові. Позивач вказував, що будь-яких документів на земельну ділянку він не бачив і лише в червні 2023 року йому стало відомо, що його матір за життя отримала державний акт на право приватної власності на землю, після чого і звернувся із заявою до відділу Держгеокадастру та отримав відповідь з підтвердженням факту отримання ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю.

ОСОБА_3 вказував, що поважними причинами пропуску ним строку є: не проживання спільно із спадкодавцем, відсутність спільного побуту, не обізнаність про наявність спадкового майна і те, що дізнався про наявність спадкового майна лише у червні 2023 року, а саме після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини. Позивач також посилається на не врахування районним судом при постановленні оскаржуваного судового рішення правових висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19 та від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Позивач та представник відповідача до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи. ОСОБА_1 у заяві від 16.01.2024 просив слухати справу за його відсутності. А представник Вовковинецької селищної ради про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.05.2005 Безм?ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області (а.с. 5).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради Хмельницької області №88 від 03.07.2023 слідує, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , одиноко (а.с. 6).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір`ю його є ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №8279120 ОСОБА_2 на підставі рішення Коричинецької сільської ради народних депутатів від 15.03.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,7979 га, яка розташована на території Коричинецької сільської ради Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11).

Листом від 04.07.2023 приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловська В.О. повідомила ОСОБА_1 про те, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася і враховуючи факт пропуску строку для прийняття спадщини оформити та завести спадкову справу є неможливим (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшло більше 18 років, а зазначенні позивачем причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини: необізнаність із місцезнаходженням правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, не можуть бути визнані поважними, так як вони не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із матеріалами справи.

Апеляційний суд констатує, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги матері ОСОБА_2 , проживав окремо від спадкодавця та був обізнаний про її смерть; до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк не звертався, а звернувся до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав більше ніж через 18 років після смерті матері.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про не врахування судом першої інстанції те, що він на момент смерті матері проживав у місті Харкові та не знав про те, що вона мала у приватній власності земельну ділянку, є голослівними, адже районний суд, встановивши обставини, що мають значення для справи, оцінивши надані докази зробив обґрунтований висновок, що наведені позивачем підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, які перешкоджали б йому подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк, адже не реалізація спадкоємцем права на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постановах від 13 березня 2023 року у справі № 173/1789/20 та від 25 січня 2023 року у справі № 687/1104/21.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 та у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19 колегія суддів відхиляє, оскільки обставини у цих справах не є подібними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

Р.С. Гринчук

І.В. П`єнта