ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання. В обґрунтування посилався на те, що 12 червня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виконавчий лист по вищезазначеній цивільній справі за заявою банку від 29 жовтня 2013 року було пред`явлено на примусове виконання до Індустріального ВДВС ДМУЮ. Постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ від 17 грудня 2013 року було відкрито виконавче провадження.

29 квітня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ за належністю до Київського ВДВС Харківського МУЮ.

28 лютого 2018 року банк звернувся до Київського ВДВС Харківського МУЮ із заявою надання інформації щодо стану виконавчого провадження. 19 березня 2018 року Київським ВДВС Харківського МУЮ було повідомлено банк про те,що вищезазначений виконавчий лист на виконанні відділу не перебуває та не перебував. Станом на день подання заяви постанова про повернення виконавчого документа на адресу банку не надходила.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року заяву задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №202/18374/13-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 24 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 18118,21 доларів США.

Видано дублікат виконавчого листа №202/18374/13-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 24 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 18118,21 доларів США.

УхвалоюІндустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року відновлено втрачене провадження відносно ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви. Посилається на те, що вона не приймала участі в судових засіданнях в цій справі та не отримувала судових документів і взагалі не знала про ухвалене заочне рішення. Про існування боргів вона дізналася із «Дії» в травні 2023 року та з її пенсії стягуються гроші. Про наявність оскаржуваної ухвали їй стало відомо 06 червня 2023 року. Заявник не довів,що виконавчий лист втрачено і строк пропущено з поважних причин. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що банк-стягувач майже 4 роки зовсім не цікавився яким чином виконується рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обгрунтовану. Суд першої інстанції правильно зазначив що сам факт відсутності виконавчого листа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про його втрату. Згідно довідки ДВС утримання з пенсії боржника проводяться з 18.07.2018 року, тому їй було відомо про існування заочного рішення про стягнення боргу і остання мала можливість його оскаржити своєчасно, а не зі спливом 5 років.

В судове засідання,проведене в режимі відео конференції, з`явився представник АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Борзенко Л.М.. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважні причини-це такі обставини,за яких своєчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання стає неможливим або утрудненим.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент ухвалення судового рішення були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, особа, на користь якої ухвалено судове рішення, для ініціювання примусового виконання такого судового рішення, яке набрало законної сили, повинна була звернутись до

суду із заявою про видачу виконавчого листа, та, у подальшому, пред`явити такий виконавчий лист до примусового виконання протягом встановлених законом строків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 18118,21 доларів США.

На виконання рішення суду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист.

Постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ від 17 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа.

29 квітня 2014 року державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»- направлення виконавчого документа за належністю до Київського ВДВС Харківського МУЮ.

28 лютого 2018 року банк звернувся до Київського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про надання інформації щодо стану виконавчого провадження. 19 березня 2018 року Київський ВДВС Харківського МУЮ повідомив, що вищезазначений виконавчий лист на виконанні відділу не перебуває та не перебував.

Обгрунтовуючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання, представник «Державний ощадний банк України» посилався на те, що станом на день подання заяви постанова про повернення виконавчого документа на адресу банку не надходила.

За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази отримання Київським ВДВС Харківського МУЮ оригіналу виконавчого документу, направленого державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ .

Доводи заявника про втрату виконавчого листа нічим не спростовуються.

На час розгляду заяви судом першої інстанції виконавчий документ на виконанні не перебував, а отже у суду першої інстанції були обґрунтовані підстави вважати, що виконавчий документ був втрачений.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до

виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Виконання судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий суд, і необґрунтована відмова у поновленні такого строку чи видачі дублікату виконавчого листа унеможливить подальше виконання судового рішення, яке на даний час не виконано боржником.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 202/18374/13-ц були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у вказаній правовій нормі, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Звертаючись із заявою, заявник зазначив, що на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року було видано виконавчий лист, який пред`явлено виконавчій службі до виконання. Постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ від 17 грудня 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа.

29 квітня 2014 року державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»- направлення виконавчого документа за належністю до Київського ВДВС Харківського МУЮ, чим, у відповідності до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, тобто поновлювався.

Київським ВДВС Харківського МУЮ 19 березня 2018 року повідомлено, що вищезазначений виконавчий лист на виконанні відділу не перебуває та не перебував.

Таким чином встановлено, що з 29 квітня 2014 року з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю до Київського ВДВС Харківського МУЮ строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався і закінчувався 29 квітня 2015 року. Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа 25 квітня 2018 року.

Ставлячи питання щодо поновлення пропущеного строку, заявник посилався на те, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання, він перебував в виконавчій службі, вважав що відрахувань ніяких не відбувалося у зв`язку із тривалими діями виконавця по встановленню доходів та нерухомого майна боржника. Перерахування почали надходити з 2018 року, з часу отримання боржником пенсії.

На час відкриття виконавчого провадження17 грудня 2013 року та повернення виконавчого документа 29 січня 2014 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону, яким передбачено,що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те , що строк заявником пропущено з поважних причин та є підстави для його поновлення.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року, яким з ОСОБА_1 на користь Публічного

акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 18118,21 доларів США, не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. А це є підставою для видачі дубліката виконавчого листа. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 та від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19, та від17 листопада 2021 року справа № 419/310/12.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Всі ці обставини в сукупності свідчать про те, що існували обставини, які є об`єктивно незалежними від волі сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами про причини пропуску строку, які утруднювали пред`явлення виконавчого документа до виконання, такі причини судом визнаються поважними, що є підставою для його поновлення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення.

Посилання на те, що сторона не була повідомлена про час та місце розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа не може бути прийнятим до уваги, оскільки провадження у справі за сплином строку давності було знищено, а при відновленні втраченого провадження заявник про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,про що свідчить направлення повістки на електронну адресу заявниці.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: