Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/421/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 (не з`явилась),

відповідача - ОСОБА_2 (не з`явився),

розглянувши у приміщенні Ржищівського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2023 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №374/232/20 ухвалено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн, починаючи з 19 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка працевлаштована, однак її заробітної плати не вистачає на забезпечення належного утримання синові.

Відповідач на даний час проходить військову службу в Збройних Силах України і має можливість сплачувати більше коштів на утримання сина. Зазначала, що на час присудження аліментів, відповідач не мав постійної роботи.

Інших дітей чи непрацездатних осіб відповідач на утриманні немає.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому присуджений судом у 2020 році розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки прожитковий мінімум з 2020 року значно виріс, відповідно і змінився розмір коштів, які необхідні для належного утримання та розвитку дитини, а рівень витрат постійно зростає.

Посилаючись на статті 180-184, 192 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №374/232/20, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500, починаючи з 19.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитини.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Проти зупинення провадження у справі позивачка заперечувала, про що 31.01.2024 подала письмову заяву, у якій вказувала, що зупинення провадження у справі порушуватиме право дитини на належне утримання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, шляхом отримання СМС-повістки на номер телефону, що вказаний у заяві від 29.01.2024. 29.01.2024 відповідач подав заяву про те, що він не проти сплачувати аліменти та сплачує їх постійно, на підтвердження чого долучив довідку Корсунь-Шевченківського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області, де вказано, що заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 26.01.2024 відсутня, а переплата становить 21 650 грн 26 коп.

29.01.2024 відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі до припинення перебування у складі Збройних Сил України. До заяви долучив копію військового квитка, серії НОМЕР_1 , де зазначено, що він призваний до Збройних Сил України 03.12.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, довідку № 132 від 18.01.2024, де зазначено, що він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 01.11.2023

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 19.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 301 (а.с.23). У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №374/232/20 ухвалено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, починаючи з 19 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). На підставі рішення було видано виконавчий лист (а.с.10).

Згідно до довідки № 287 від 01.11.2023 встановлено, що ОСОБА_1 працює в Ржищівському геріатричному пансіонаті інженером комп`ютерних систем та за період з 01.05.2023 по 31.10.2023 отримала дохід 44 972 грн 57 коп. (а.с.11).

Відповідно до довідки № 40/994 від 07.02.2023 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 (а.с.12). Відповідно до довідки № 132 від 18.01.2024 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 01.11.2023 (а.с.46). 23.10.2023 ОСОБА_2 отримав вибухову травму; згідно Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма легкого ступеня. На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів (а.с.47). Вказане підтверджується також випискою з медичної карти хворого № 5572 (а.с.48-49). З виписки встановлено, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.11.2023 по 01.12.2023.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам № 2480 від 26.01.2024, наданої Корсунь-Шевченківським ВДВС у Черкаському районі Черкаської області встановлено, що заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 26.01.2024 відсутня, а переплата становить 21650 грн 26 коп. (а.с.51-52).

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 цієї статті держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів та аргументів сторін.

Одним із найважливіших правових документів, які стосуються захисту прав дітей, є Конвенція про права дитини. Україна також ратифікувала цю Конвенцію, взявши на себе зобов`язання докладати всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Дитина має право на піклування своїх батьків (стаття 7).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року § 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року § 100).

У постанові від 14.05.2020 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначав, що базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ щодо застосування ст. 8 ЄКПЛ, яка охоплює питання втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Рішенням у справі «М. С. проти України» (M. S. v. Ukraine, no. 2091/13, 11.07.2017) ЄСПЛ консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Враховуючи важливість принципу найкращих інтересів дитини, зважаючи на неодноразові посилання на цей принцип у тексті Конвенції про права дитини, проте відсутність чіткого визначення, Комітет з прав дитини ООН присвятив його тлумаченню Зауваження загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів. Цей документ слугує керівництвом при ухваленні рішень судами при розгляді спорів стосовно дитини й спрямований на ефективне здійснення Конвенції про права дитини та заохочення міжнародного співробітництва в галузі, охоплюваній цією Конвенцією (ст. 45). Для того, щоб домогтися коректної реалізації права дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів, необхідно ввести і застосовувати деякі орієнтовані на інтереси дітей процесуальні гарантії. У цьому сенсі концепцію найкращого забезпечення інтересів дитини можна розглядати як правило процедури (п. 85).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства та практику ЄСПЛ як джерело права, з огляду на те, що предметом позову є питання утримання дитини, суд дійшов висновку, що зупинення провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, яке, зважаючи на обставини ведення проти України агресивної війни та запровадження воєнного стану й оголошення мобілізації, може тривати понад розумний строк розгляду цієї справи, не забезпечить дотримання якнайкращих інтересів дитини. Крім того, відповідач у своєму клопотання не заперечує проти сплати аліментів.

Отже, клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі буде порушувати якнайкращі інтереси дитини та не відповідатиме принципу верховенства права, а тому дане клопотання суд відхилив ухвалою суду від 05.02.2024.

Суд бере до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на відзив.

З документів, що надані до суду відповідачем вбачається, що він на даний час проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, тобто відповідає ознакам працевлаштованої особи.

Позивачка працевлаштована та отримує заробітну плату, проте розмір доходу за шість місяців склав 44 972 грн 57 коп. з урахуванням податку, що у середньому складає 7495 грн 42 коп. за місяць.

Враховуючи, що відповідач отримує систематичний дохід у формі грошового забезпечення військовослужбовця, наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання малолітнього сина, з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн на частку від заробітку (доходу).

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний суд у справі за подібних обставин (постанова від 12.06.2023 у справі № 373/1676/22).

Отримання малолітнім сином сторін ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача, у сукупності із участю матері в утриманні сина, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 18-183, 191-192 СК України, ст. ст. 1-5, 10, 81, 89, 141, 247, 263 - 265, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовна вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, що встановлений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16 грудня 2020 у справі №374/232/20.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок (отримувач - ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Суддя А.В. Потапенко