_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1149/24
Провадження № 2-н/947/40/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.01.2024 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ» (юридична адреса: 65049, м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 328704) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням 3 відсотків річних у загальному розмірі 11578 гривень 94 копійки, а також суми судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ДМ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг квартири за Договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 710151 з урахуванням 3 відсотків річних у загальному розмірі 11578,94 грн., а також суму судового збору у розмірі 268,40 грн.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запит до відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського районного суду м.Одеси.

Розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ДМ» про видачу судового наказу, суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За приписами п.4,5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п.4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, суд зазначає, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, представник заявника ТОВ «Бона Віта ДМ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 загальний розмір заборгованості станом на момент звернення з заявою до суду становить суму 11274,40 грн., при цьому в заяві не зазначено за який період виникла вказана заборгованість.

На підтвердження заяви надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 01.01.2023 року борг ОСОБА_1 складає 9279,79 грн., а потім починаючи з січня 2023 року по жовтень 2023 року щомісячно вказано суми нарахувань за житлово-комунальні послуги з наростаючим підсумком. Однак, до суми нарахувань за січень 2023 року в розмірі 1339,37 грн. додано сума боргу в розмірі 9279,79 грн., проте невідомо за який період виник цей борг, та чи не виходить він за межі позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності у разі виявлення порушення строків позовної давності.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності; така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Крім того, представник заявника у заяві просить стягнути з боржника три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 304,54 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, із розрахунку заборгованості вбачається, що стороною заявника не дотримано саме річного строку для стягнення трьох процентів річних, оскільки термін стягнення заборгованості охоплює період з січня 2023 року по жовтень 2023 року, або по 20.11.2023 року. Крім того, три процента річних повинно розраховуватись від загальної простроченої суми за рік.

Відповідно до законодавства заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, однакнаданий заявником розрахунок заборгованості не відповідає вказаним критеріям, неможливо встановити межі позовної давності виникнення боргу станом на 01.01.2023 року, невірно здійснено розрахунок трьох процентів річних, неможливість відповідно до закону часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, що свідчить про наявність цивільно-правового спору, тому суд вважає відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ» у видачі судового наказу.

Тобто, вимога щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком станом на момент звернення з заявою до суду про видачу судового наказу в розмірі 11578,94 грн. не може бути визнана судом безспірною та як наслідок цього, не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя, відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням тих обставин, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, враховуючи, що до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ДМ» про видачу судового наказу не додано документів, які підтверджують правильність та безспірність розрахунків заборгованості по кожній з наданих послуг, а суд позбавлений можливості самостійно визначити правильний розрахунок, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165, 166, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДМ» (юридична адреса: 65049, м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 328704) у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням 3 відсотків річних у загальному розмірі 11578 гривень 94 копійки, а також суми судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвалу складено та підписано 25.01.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.