провадження № 2/753/1720/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Мостовому В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності на квартиру, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з 10 січня 2024 року знаходиться вказана справа.

Так, ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька О.В., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта І.М., про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності на квартиру.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачем в особі представника ОСОБА_4 , діючою на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 25.07.2023 року, до початку підготовчого судового засідання засобами електронного зв`язку подана до суду заява від 05 березня 2024 року за вхідним № 16632 про відмову позивача від позову у зв`язку з погашенням відповідачем ОСОБА_2 за виконавчим провадженням заборгованості перед позивачкою. Представник позивача вважає, що наразі відпала підстава для позову, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 , відповідно, і відсутнє порушене право. У відповідності до ст.255 ЦПК України без визначеної у пп.1-8 ч.1 правової підстави просить закрити провадження по справі.

Цієї заявою представник позивача просить вирішити за наслідком закриття провадження по справі питання про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в сумі 17 447 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 39 871 грн. 65 коп., всього - 57 229 грн. 25 коп.

Подану заяву про закриття провадження по справі представник позивача ОСОБА_4 просить розглядати без її участі та участі позивача.

В судове засідання сторони, треті особи, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади України (суду), смс-повідомленням, засобами електронного зв`язку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Наведені обставини свідчать, що сторони та треті особи завчасно повідомлені про розгляд справи судом.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає закрити провадженя по справі на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України за заявою позивача (його представника), прийнявши відмову позивача від позову.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч.1 ст. 206 ЦПК України).

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч.3 ст. 206 ЦПК України).

Вирішуючи заяву позивача (його представника) в частині відшкодування понесених позивачем витрат судового збору та на правову допомогу солідарно з відповідачів, суд застосовує положення ст.142 ЦПК України й приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви з огляду на таке.

Положенням статті 142 ЦПК України визначені правила розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Однак судом встановлено, що позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності на квартиру, натомість підставою для закриття провадження по справі позивач зазначає про його відмову від позову у зв`язку з погашенням відповідачем ОСОБА_2 за виконавчим провадженням заборгованості перед позивачкою, тобто по іншій судовій справі (з іншим предметом спору), відтак, правових підстав для присудження стягнення відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України понесених позивачем по цій справі (визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності на квартиру), витрат з відповідача, немає, й вказує на зловживання такою стороною процесуальними правами.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

На підставі вищенаведеного та п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, керуючись ч.1, ч.3 ст. 206, п.4 ч.1 ст. 255, а також ч.1 ст. 44, ч.9 ст.141, ч.3 ст.142 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання договору дарування квартири недісним та визнання права власності на квартиру, - закрити.

Покласти на позивача судові витрати повністю.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст. 256 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: