Справа № 226/1663/23
Провадження № 2/226/472/2023
і м е н е м У к р а ї н и
15 лютого 2024 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючої судді Коваленко Т.О.,
за участі секретарів Лазарєвої В.В., Макари О.Л.,
учасники судового провадження:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 (відсутня),
третя особа представник Органу опіки та піклування виконавчого
комітету Мирноградської міської ради Донецької
третя особа Мирноградський відділ державної реєстрації актів
цивільного стану у Покровському районі Донецької
області Східного міжрегіонального управління
Міністерства юстиції (представник відсутній),
розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини із батьком, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
І. Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини із батьком до відповідачки ОСОБА_3 у якому зазначив, що з відповідачкою з 26.07.2013 перебували у шлюбі. Від спільних подружніх відносин мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачкою жили разом в шлюбно-сімейних відносинах до січня місяця 2022 року. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07.09.2023 укладений між ним та відповідачкою шлюб розірваний. На день подачі позову до суду рішення не набрало чинність. З липня 2023 року син ОСОБА_5 проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . Мати не приймає участі у вихованні дитини взагалі. Він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Він ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Син відвідує шкільний навчальний заклад Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №5 ім.Валерія Доценка. Він повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Грає у розвиваючі ігри із дитиною, читає синові книжки, розглядають розвиваючі картинки, розповідає синові казки тощо.
За інформацією з Відділення поліції №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 30.03.2023 №2629/306/01-23 відповідачка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ображала нецензурною лайкою та погрожувала застосуванням фізичної сили своєму неповнолітньому синові. З цих підстав складався стосовно ОСОБА_3 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який згодом направлений до Димитровського міського суду. Подібні випадки траплялися неодноразово, однак поліцію викликав один раз. Наголошує, що спілкуванню відповідачки з дитиною не перешкоджає, але на теперішній час, часті сварки з нею, її недисциплінованість і безвідповідальність щодо здоров`я дитини та її погрози відібрати дитину, ускладнюють виконання їхніх усних домовленостей щодо участі у вихованні дитини. Психологічно син не готовий проживати разом із матір`ю, оскільки вихованням сина здебільшого займався він один і у них із сином тісний зв`язок. Ним створені найкращі умови для дитини, у сина є свій дитячий куточок, де він грається, спить, відпочиває. Дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Оскільки відповідачка декілька разів висловлювала погрози забрати дитину до себе, а також той факт, що вона вже так вчиняла і не віддавала йому сина, допускала дії, які загрожували стану здоров`я сина, суд має визначити місце проживання його дитини з ним. Він любить свого сина, має змогу забезпечити його всім необхідним. У нього нормований робочий день, працює на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». З роботодавцем у нього укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати. Він постійно слідкує за станом здоров`я сина, піклується про його розвиток, у нього із сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. У його робочий час з дитиною завжди перебуває його мати, яка є пенсіонеркою та має вільний час для перебування із дитиною. Таким чином проживання сина разом із ним відповідає інтересам дитини. Він має можливість забезпечити синові належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим він не вчинятиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином і готовий зі своєї сторони усіма засобами сприяти, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Він не заперечує і навіть підтримує положення сімейного законодавства, що кожен із батьків має право брати участь у вихованні своєї дитини, але враховуючи стан здоров`я дитини і поведінку відповідачки - матері дитини, її побачення із сином мають контролюватися аби не завдати шкоди дитині. Просить суд визначити місце проживання сина разом із ним за місцем його реєстрації або проживання.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, підтримавши вимоги позовної заяви, також, суду пояснив, що починаючи із смерті своєї матері у 2021 році відповідачка почала поступово вживати спиртні напої. Пропадала з дому по 3-5 днів, закривалася у квартирі на тривалий час. Вивозила дитину до колишнього чоловіка і в інше місто. В одному випадку відповідач посадила дитину в автомобіль і вивезла до міста Дніпро. Він неодноразово виводив відповідачку із запою, запрошував у приватному порядку нарколога, яка пояснила, що стан, у якому перебувала відповідачка, це наслідки жіночого алкоголізму. Він декілька разів протягом останніх років подавав на розлучення, але забирав заяву, сподіваючись, що все наладиться. 1 липня 2023 року він прийшов з роботи, а відповідач у стані алкогольного сп`яніння зачинилася у квартирі. На той час вони всі ще мешкали у квартирі АДРЕСА_2 . Його особисті речі відповідачка виставила у тамбур. Він із сином ОСОБА_5 пішли жити до його матері за адресою: АДРЕСА_3 . З того часу син проживає із ним. Деякий час вони проживали у квартирі матері, а із серпня 2023 року - знову у квартирі АДРЕСА_2 , яку із відповідачкою поділили у добровільному порядку. Відповідачка переписала свою частину квартири на нього, а він віддав їй у власність автомобіль. Після 1 липня 2023 року відповідачка проживає у квартирі своєї померлої матері за адресою: АДРЕСА_4 із іншим чоловіком. До липня 2023 року він у добровільному порядку сплачував відповідачці аліменти. Із серпня 2023 року припинив сплачувати, оскільки дитина проживала вже із ним. У жовтні 2023 року відповідачка подала виконавчий документ до Державної виконавчої служби і з нього наразі стягуються аліменти у примусовому порядку, хоча дитина фактично проживає із ним. За виконавчим листом у жовтні 2023 року з нього стягнули 19 тис.грн, а у листопаді 2023 року - 9 тис.грн. за весь час проживання сина із ним відповідачка один раз у подарунок дитині привозила планшет та іграшку. У липні 2023 року відповідачка двічі приходила до дитини. У липні та серпні 2023 року декілька разів телефонувала синові. Він не заперечує спілкуванню відповідачки із сином. Лише коли відповідачка приходить до сина у стані алкогольного сп`яніння, він не дозволяє у такому стані зустрічатися із сином. Одного разу син сам відмовився поїхати із відповідачкою у піцерію, оскільки мати перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Він вважає, що синові із ним буде краще. Він створив всі належні умови для розвитку дитини. У вересні 2023 року зробив ремонт у кімнаті дитини, забезпечує всі матеріальні потреби сина. Зараз дитина стала спокійнішою, а раніше син постійно нервував. Син почав займатися карате, вже їздив на змагання і має непогані результати. Син отримав грамоту по математиці, що свідчить про те, що він займається розвитком дитини. Він вже 2 роки працює машиністом бурових виймальних машин в ШУ «Покровське», щомісячно має заробітної плати 40-50 тис.грн і має можливість забезпечувати дитину всім необхідним. Здоровий, будь-яких медичних протипоказань не має. До кримінальної відповідальності не притягувався. Декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за сварки із відповідачкою, коли ще проживали разом. Хоче щоб суд визначив місце проживання дитини із ним, оскільки відповідачка заперечує проти цього, хоче забрати дитину від нього. Сама відповідачка непередбачувана, може у будь-який момент забрати дитину, він їй не довіряє. Крім того у минулому відповідачка допускала поведінку, яка шкодила дитині. 19 березня 2023 року стався випадок побиття сина відповідачкою за те, що дитина вилила спиртне, щоб мати це спиртне не випила. Він забирав дитину із поліції, знімав побої у дитини. За цей випадок відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності. Про неспроможність відповідачки у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки свідчить той факт, що її старшого сина від першого шлюбу ОСОБА_6 виховують батьки колишнього чоловіка відповідачки, а не сама відповідачка. Він вважає, що відповідачці так зручно. Востаннє із відповідачкою спілкувався телефоном місяць тому. На той час вона не працювала, перебувала у місті. Знає, що у неї влітку 2023 року виникли проблеми із здоров`ям, наслідком чого стала необхідність робити операцію, але це не пов`язане із онкологією. Восени він питав щодо стану її здоров`я, вона казала, що в неї кіста, треба спостерігати, але нічого серйозного.
Представник позивача вимоги позову підтримала, просила його задовольнити. Обґрунтувала необхідність юридичного вирішення питання проживання дитини із батьком, отриманням можливості батьку, у разі необхідності, вивезти дитину у безпечне місце. Стверджувала, що мати дитини веде ненормальний спосіб життя, постійно зловживає спиртними напоями. Вчиняла погрози навіть стосовно неї у смс повідомленнях та безпосередньо. Подала виконавчий лист на виконання і отримувала аліментні кошти тоді, коли дитина з нею вже не проживала і цей позов перебував на розгляді суду.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області у судовому засіданні проти задоволення вимог позову не заперечувала. Зазначила, що питання доцільності, або ні визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , було предметом детальної перевірки та обговорення на комісії Органу опіки та піклування. За наслідками перевірки документів батьків, способу життя, пояснень ОСОБА_1 , прийнято висновок про доцільність проживання дитини із батьком. Сама ОСОБА_3 на засідання комісії не з`явилася. Представник Органу опіки та піклування не зміг у повній мірі здійснити перевірку умов проживання відповідачки через дивну неадекватну обстановці поведінку відповідачки, перешкоджання цьому чоловіком, про дані якого і відношення до відповідачки якого, вони не знають.
Представник третьої особи Мирноградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи третя особа сповіщена належним чином. До суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином.
7 листопада 2023 року через канцелярію Димитровського міського суду Донецької області суду передана заява ОСОБА_3 , датована 07.09.2023, в якій відповідачка просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги про проживання дитини за адресою: АДРЕСА_5 визнала. Зазначила у заяві, що час побачення із сином вона вирішуватиме самостійно, оскільки перебувала на лікуванні у місті Дніпрі, обласна онкологічна лікарня (а.с. 49). Будь-яких матеріалів на підтвердження наведеного у заяві або для долучення у матеріали справи не подавала.
З 20 грудня 2023 року в електронних листах, скерованих суду з електронної адреси , відповідачка визначала, що не згодна із заявою позивача ОСОБА_1 . У листах від 20.12.2023, 22.01.2024, 14.02.2024 відповідачка зазначила, що вона проти встановлення місця проживання її дитини ОСОБА_4 . Її дитина і так без суду проживає у квартирі з батьком ОСОБА_1 , яку вона подарувала за договором дарування. Її дитина має реєстрацію у цій квартирі. Навіщо встановлювати місце проживання? Щоб потім вона сплачувала аліменти з пенсії у розмірі 2760 грн. При зарплатні ОСОБА_1 у розмірі 60 тис.грн.І не піти у ЗСУ гр. ОСОБА_1 . Обстріли в місті кожного дня, вже інтенсивніші. Вона дитину свою у ОСОБА_1 не забирає, вона проживає разом з батьком. Востаннє дитину бачила в листопаді 2023 року біля дому і їй ОСОБА_1 заборонив підійти до сина. Її ОСОБА_1 неодноразово бив, залякує, погрожує, принижує. Вона вже має неврологічне захворювання. ОСОБА_1 не даї їй бачитися із дитиною, блокує телефон дитини, вайбер, телеграм. Вона неодноразово викликала поліцію, ОСОБА_7 займається шахрайством, тому що через дитину переховується від служби в ЗСУ. В місті постійні обстріли, дитина вдома перебуває цілий день сама. В області евакуація, є офіційний лист у воєнній адміністрації м.Мирноград. ОСОБА_8 був ВПО м.Дніпро, гр. ОСОБА_1 зняв його з обліку, змінив замок від дверей у квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , щоб вона не потрапила туди. Виписав її та її старшого сина ОСОБА_6 , який має 4 діагноза з психічними та неврологічними порушеннями, дитина ОСОБА_6 теж інвалід, як і вона. ОСОБА_9 аутист, вони із ОСОБА_6 перебувають на обліку у лікарів. Із обстановкою у місті треба думати як і куди евакуювати її дитину, а не встановлювати йому місце проживання. Просила, щоб ОСОБА_1 анулював свою заяву щодо місця проживання дитини, вона проти і не згодна.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
27 вересня 2023 року ухвалою судді відкрите провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання 26 жовтня 2023 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, вирішено питання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області.
8 листопада 2023 року підготовче провадження закінчене, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 21 листопада 2023 року. Через невку відповідачки, клопотання сторони позивача, оголошені повітряні тривоги, витребуванням додаткових доказів, справа слуханням відкладалась та у справі відбувалися перерви 21 листопада, 6, 20 грудня 2023 року, 23 січня 2024 року.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2013 року. Їх шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 181 (а.с.10). Позивач стверджував, що на час розгляду справи їх шлюб розірваний, але відомостей на підтвердження цього факту суду не надав.
Позивач ОСОБА_1 є батьком, а відповідачка ОСОБА_3 - матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10 зворотній бік).
Згідно акту голови правління ОСББ «Світлий», складеному станом на 8 серпня 2023 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , з 1 липня 2023 року із сином ОСОБА_4 проживали за адресою: АДРЕСА_3 , цей факт підтверджався сусідами: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 5,11 зворотня сторона). Станом на 22 вересня 2023 року, за відомостями із акту про мешкання № 4, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мешкали за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.44,60).
Квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить позивачу ОСОБА_1 : частина на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2013, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 600; частина на підставі договору дарування частини квартири від 24.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області, за реєстровим № 1197 (а.с.61--63).
За наслідками обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 , представниками Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради, в акті від 03.11.2023, вказано, що дитина має окрему кімнату, в якій зроблений сучасний ремонт, наявні меблі: письмовий стіл, диван, шведська стінка, спортивний куточок (а.с.75).
Позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 не перебувають під наглядом сімейного лікаря (а.с.13,14). ОСОБА_1 не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 74,78).
Позивачу ОСОБА_1 06.08.2023 проведено протиалкогольне лікування методом психоелектрокодуванням (а.с. 14).
В судовому засіданні позивач стверджував, що не зловживає спиртними напоями. Кодування від залежності зробив для себе, для впевненості, що він не почне вживати алкоголь через важкі обставини, які наразі відбуваються в його житті.
Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 працює а ПрАТ «ШУ «Покровське», за період з січня 2023 року по червень 2023 року отримав дохід у розмірі 293416,88 грн (а.с. 15-17).
27.01.2016 року за виконавчим листом № 226/3673/15-ц від 29.12.2015 відкрите виконавче провадження на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 08.11.2023 боржник ОСОБА_1 звернувся до Авдіїївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зупинення дій по виконавчому листу «№ 226/3673/15-ц у звязку з тим, що у Димитровському міському суді перебуває на розгляді цивільна справа про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с.116-118).
За інформацією Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 ім. Валерія Доценка Мирноградської міської ради № 05-28/267 від 11.09.2023 року, ОСОБА_13 проживає в неповній родині з батьком за адресою: АДРЕСА_5 . Після розлучення в серпні 2023 року вихованням дитини займається батько. До розлучення ОСОБА_3 проживала з родиною, підтримувала зв`язок з класним керівником, брала участь у вихованні сина, цікавилася його навчанням (а.с. 13,81-83).
16 січня та 20 липня 2023 року ОСОБА_1 Димитровським міським судом Донецької області притягувався до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До відповідальності ОСОБА_1 притягувався за висловлювання на адресу дружини ОСОБА_3 22 грудня 2022 року та 1 липня 2023 року нецензурної лайки та погроз фізичного характеру (а.с.156-157). До кримінальної відповідальності ОСОБА_1 не притягувався.
Відповідачка ОСОБА_3 , за відомостями із Єдиного державного демографічного реєстру, сформованими на час надходження справи до суду 27.09.2023, значилася зареєстрованою із 03.06.2015 за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.20). За інформацією Мирноградського міського центру соціальних служб від 30.10.2023 про виконану роботу щодо оцінки потреб гр-ки ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 на час складання цієї інформації проживала за адресою: АДРЕСА_4 . 25 жовтня ОСОБА_14 зателефонувала фахівцю із соціальної роботи, що вона повернулася із м.Дніпро. З нею домовилися про зустріч. 27 жовтня по домовленості з громадянкою відвідана родина. ОСОБА_14 проживає у двокімнатній квартирі на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку. Квартира облаштована сучасними меблями та побутовою технікою. Санітарно-гігієнічні норми проживання дотримані. Перше враження жінки фахівцям здалося дивним. На порозі квартири їх зустрів чоловік, як з`ясувалося пізніше, його звуть ОСОБА_15 . На всі питання фахівця, ОСОБА_14 відповідала істеричним сміхом, то нецензурною лайкою, то взагалі відповідала не те, що треба. У ході розмови чоловік заважав спілкуватися із жінкою, сперечався із фахівцем. Отже фахівцю із соціальної роботи скласти оцінку потреб гр-ки ОСОБА_3 не вдалося через те, що конструктивного діалогу з нею не вийшло. Їй запропонували з`явитися до центру соціальних служб 30 жовтня, але вона не з`явилася (а.с.79).
Безпосередньо у судовому засіданні у якості свідка допитана фахівець, яка склала інформацію від 30.10.2023 про виконану роботу щодо оцінки потреб гр-ки ОСОБА_3 , - ОСОБА_16 , яка ще раз підтвердила обставини відвідування квартири відповідачки, що не змогли спеціалісти їх центру належним чином обстежити умови проживання відповідачки. Додала, що із сім`єю ОСОБА_3 вона познайомилася після надходження 20.03.2023 до Мирноградського міського центру соціальних служб від Служби у справах дітей інформації про вчинене матір`ю насилля стосовно свого неповнолітнього сина. Під час роботи із сім`єю з цього приводу, позивач розповідав фахівцям центру, що відповідачка почала зловживати спиртними напоями, подружжя розлучилося, поділили майно. Вони перевіряли умови проживання позивача. Вони відповідали всім нормам. В квартирі зроблений ремонт у кімнаті дитини і ванній. Дитина виходить на онлайн уроки, заняття не пропускав. Батько працює. Намагалися перевірити умови проживання відповідачки. Все почалося з брехні, як їм здалося. Бо спочатку за телефоном їм якийсь чоловік відповів, що відповідачка у магазині. Через декілька хвилин перетелефонувала сама відповідачка, вона була вже вдома. Хоча за цей час повернутися було неможливо, вони не відходили далеко і пройшло небагато часу. Під час розмови відповідачка відповідала не по темі, сміялася, на питання не відповідала.
ОСОБА_3 не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 76-77).
Згідно інформації Покровського РУП ВП №2 №2629/306/01-23 від 30.03.2023 року, ОСОБА_3 ображала нецензурною лайкою та погрожувала застосуванням фізичної сили своєму неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З цих підстав було складено відносно ОСОБА_3 адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП, який згодом направлений до Димитровського міського суду (а.с. 11,84).
17 квітня 2023 року ОСОБА_3 Димитровським міським судом Донецької області притягувалася до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До відповідальності ОСОБА_1 притягувалася за вчинення 18 березня 2023 року сварки із малолітнім сином ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_3 висловлювалася грубою нецензурною лайкою на адресу дитини, ображала його, погрожувала фізичною розправою (а.с.155).
Факт травмування дитини ОСОБА_4 зафіксований в амбулаторній картці, в якій зазначено, що ОСОБА_4 19 і 20 березня 2023 року звертався до лікаря травматолога зі скаргами на біль у спині і шиї. Встановлений після огляду діагноз: забій грудної клітини, шиї (а.с.12).
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області у висновку від 17.11.2023 № 029 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 (а.с. 70-73).
Свідок ОСОБА_17 , яка є матір`ю позивача, суду показала, що відповідачка після смерті своєї матері почала вживати спиртні напої, часто з роботи приходила у стані алкогольного сп`яніння. Потім втратила роботу і на деякий час перестала вживати спиртне, але потім потроху знову почала. Почала себе дивно поводити, слідкувати за сином, контролювати його телефон. Потім відповідач почала уходити в запої. І син, і відповідачка ходили до нарколога, але все одно відповідачка продовжила вживати спиртне. Відповідачка шукала привід у синові, щоб піти із дому для вживання спиртного. Син багато разів виводив відповідачку із запоїв. Спочатку відповідачка у стані алкогольного сп`яніння не вела себе агресивно, але пізніше почала сваритися. Одного разу відповідачка під`їхала і забрала дитину з двору, не попередивши її. 5 годин відповідачка не відповідала на телефонні дзвінки, вони не знали, що із дитиною. Потім відповіла і повідомила, що вони у м.Дніпро. вважає, що відповідачка таким чином хотіла утримати сина поруч із нею. Відповідачка знала, що син обов`язково приїде за дитиною. Потім відповідачка стала агресивною. Після розлучення все частіше люди бачили її у стані алкогольного сп`яніння і розповідали їм про це. Раніше вони приховували це, але потім приховати це було вже неможливо. Був випадок вимагання грошей за відповідачку, зателефонували якісь чоловіки, які запросили грошей за допомогу відповідачці. Відповідачка зникала, вони оголошували її у розшук. Через три дні її знайшли у місті Дніпрі у стані алкогольного сп`яніння. Телефонує дитині вона у стані алкогольного сп`яніння. Нещодавно після обстрілів телефонувала, хотіла щоб дитина прийшла до неї, бо їй було страшно. Далі щоб прийшла дитина вимагав якийсь чоловік на ім`я ОСОБА_15 . Онук заблокував у телефоні номер матері, заявив, що не хоче спілкуватися із мамою, оскільки вона вживає спиртні напої і спілкується з якимись чоловіками. Нещодавно, коли були сильні морози, синові телефонували працівники поліції, повідомляли, що знайшли відповідачку у стані алкогольного сп`яніння. Потім знайшли її знайомих, які її забрали. Вона особисто бачила як відповідачка побила онука, коли відповідачка хотіла піти із дому з онуком, а він не хотів. Також була свідком, коли відповідачка кричала на вулиці на онука і ображала всю їх сім`ю.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що знайомий із позивачем і відповідачем приблизно 15 років, вони дружили сім`ями. У його сім`ї десь 4 роки тому розпочалися розмови лише про сім`ю ОСОБА_3. Відповідачка почала більше вживати спиртних напоїв. Вони перестали спілкуватися із відповідачкою через це, наразі спілкуються лише з позивачем. Коли сторони проживали разом, вони періодично вживали спиртне, відповідачка поступово втягувала позивача у цю справу щоб він не сварився, що вона вживає спиртне. Після смерті матері відповідачка заявила, що їй потрібно 40 днів «погорювати» і вона з цього приводу продовжувала вживати спиртне. Після припинення відносин відповідачка хотіла спочатку, щоб він допоміг якось вплинути на позивача, допомогти їй помиритися із позивачем. На той час позивач закодувався і він вказав відповідачці, що їй також щось потрібно робити із залежністю. Коли відповідачка зрозуміла, що допомагати він не буде, почала присилати йому смс повідомлення незрозумілого характеру. Охарактеризував відповідачку як особу, яка неналежно виконувала свої батьківські обов`язки навіть у період їх спільного проживання із відповідачем. Він жодного разу не бачив, щоб відповідачка годувала дитину, прала дитині, займалася із дитиною. Всі ці проблеми в сім`ї ОСОБА_20 почалися десь останні чотири роки. До цього все було більш-менш нормально як і має бути в сім`ях. Відповідачка готувала, доглядала за дитиною. На цей час він вважає, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Вони із сином роблять все разом. Записав сина на секцію. Зробив ремонт у кімнаті сина, у ванній, тобто все що наразі потрібно. Позивач також забирає на вихідні дитину від першого шлюбу, займається із синами. Діти товаришують.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 розказав, що наразі проживає із батьком. Живеться із татом йому добре. Мама до нього приїжджала один раз із моменту, коли почав жити лише із татом. Тато доглядає його, коли він на роботі за ним доглядає бабуся. У нього є телефон мами і він може телефонувати мамі, коли забажає. Батько не забороняє йому бачитися із мамою. Він заперечує лише коли мама перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Не хоче з мамою жити, оскільки вона його била, кричала на нього і виганяла з дому.
V. Оцінка суду.
Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України якого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
У свою чергу поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
За приписами статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно із частинами першою і другою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до установлених у судовому засіданні обставин, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання його з батьком, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, врахувавши відсутність у відповідачки наразі стабільного джерела доходу, спосіб її життя, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на її виховання та розвиток, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 .
При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.
На підставі, ст. 161 СК України, ст.29 ЦК України, керуючись ст.2, 5, 10-13, 141, 259, 265, 280-288, 352, 354 ЦПК України, суд,
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою реєстрації: АДРЕСА_5 , або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 21 лютого 2024 року.

Суддя Т.О.Коваленко