Дата документу 21.02.2024
Справа № 334/1287/24
Провадження № 2-н/334/85/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21 лютого 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року представник заявника звернувся з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з боржників ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованості за надання послуг ЖКГ, в обґрунтування якої зазначив, що боржники є користувачами послуг за управління багатоквартирним будинком, які надає заявник за адресою АДРЕСА_1 та за період з 01.02.2021 року по 31.01.2024 року отримали послуги заявника, проте не сплатили їх у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч.1 ст.161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч.4 ст. 165 ЦПК суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На виконання вимог ч. 4 ст. 165 ЦПК України, судом направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Відповіді Управління державної реєстрації фізичних осіб від 20.02.2024 року, інформація про місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня. Додатково зазначили, що місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 16.02.2024 встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу представника заявника, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на дату подачі заяви і на весь період заборгованості, є неповнолітньою особою.

У відповідності із вимогами ч.1 ст.47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ч.2 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник.

Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Заявником не зазначено законного представника неповнолітнього боржника. В додатках до заяви відсутні будь-які дані щодо отримання боржником заробітку, стипендії тощо.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, оскільки, представник заявника звертається до суду з заявою в наказному провадженні, просить стягнути борг солідарно з двох боржників, один з яких є неповнолітньою особою, тобто суд не вбачає виникнення права грошової вимоги та безспірність заявлених вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з положеннями ч.2ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Також, необхідно роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Баруліна Т. Є.