КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №545/2482/23
Провадження № 2/552/464/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2024 року м. Полтава
Київський районний суд м. Полтава в складі: головуючого судді Миронець - Мельничук О.К., за участі секретаря судового засідання Кумир О.О. за участі представника позивача ОСОБА_1 розглянувши в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати, зобов`язання внесення запису до трудової книжки, видачу письмового повідомлення про нарахування
Відповідно до ухвали суду від 31.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулася без врученняу зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Суд, дослідивши докази по справі,заслухавши представника позивача дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
Відповідно до ст.24КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.
Відповідно до ст.38КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Судом встановлено, що згідно наказу №377 від 13.10.2021 року ОСОБА_4 , було призначено на посаду медичної сестри до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 .
З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2023 року ОСОБА_2 подала заяву про звільнення за власним бажанням з 06.02.2023 року.
Дана заява направлена відповідачу 22.06.2023 року. Доказів отримання відповідачем заяви суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а тому вимоги позивача щодо розірвання трудового договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Позовні вимоги щодо зобов`язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 внести належні записи про звільнення на підставі ч.1 ст.38 КЗПП України до трудової книжки позивача та видати їй належно оформлену трудову книжку, надати письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільнення, провести з нею розрахунок при звільненні не може бути задоволена, оскільки відповідно до Закону трудова книжка зберігається у працівника і саме працівник подає трудову книжку роботодавцю для здійснення записів. Крім того, чинним законодавством не передбачено направлення працівнику письмових повідомлень про нараховані та виплачені суми при звільненні.
Оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, отже судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.263-265,280 ЦПК України суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати, зобов`язання внесення запису до трудової книжки, видачу письмового повідомлення про нарахування задовольнити частково.
Розірвати трудовий договір,укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2684 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Фізична особа підприємець ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст заочного рішення виготовлено та підписано 06.02.2024 року.

СУДДЯ О.К.МИРОНЕЦЬ-МЕЛЬНИЧУК