КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/1748/23

номер провадження: 22-ц/824/342/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сороки Михайла Миколайовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року у складі судді П`ятничук І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 25 жовтня 2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Opel Meriva», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль «Toyota Corolla» отримав механічні пошкодження. Указував, що відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» згідно полісу № ЕР-202415671. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 25 жовтня 2021 року позивач, як власник пошкодженого автомобіля, надав ПрАТ «СК «УСГ» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. 21 грудня 2021 року ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 12 118 грн 03 коп. Однак ОСОБА_1 не погодився з вказаним розміром виплаченого страхового відшкодування, вважаючи його заниженим. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до незалежного оцінювача та згідно звіту від 23 грудня 2021 року №005-SB встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», складає 19 732 грн 31 коп. Також розмір понесених ОСОБА_1 витрат на оцінку завданої шкоди становить 2 500 грн 00 коп.

Оскільки ПрАТ «СК «УСГ» виплатило позивачу страхове відшкодування лише у сумі 12 118 грн 03 коп., то недовиплачене страхове відшкодування складає 7 614 грн 28 коп. (19 732 грн 31 коп. - 12 118 грн 03 коп.), яке підлягає стягненню з ПрАТ «СК «УСГ» на користь позивача, а також витрати за проведення дослідження у розмірі 2 500 грн 00 грн.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «СК «УСГ» на свою користь шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 10 114 грн 28 коп., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн 00 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки страховою компанією на підставі протоколу технічного огляду від 11 листопада 2021 року пошкодженого транспортного засобу та на підставі страхового акту № ДКЦВ-24102 від 21 грудня 2021 року здійснено позивачу виплату страхового відшкодування, розмір та спосіб здійснення якої погоджено із власником пошкодження транспортного засобу, то суд дійшов висновку, що страхова компанія виконала домовленість щодо визначення розміру і способу виплати страхового відшкодування, передбаченого пунктом 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «УСГ» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги наданий позивачем звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 ) на замовлення ОСОБА_1 , оскільки відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик вчасно направив свого представника для визначення розміру збитків. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1 були відсутні підстави для залучення оцінювача ФОП ОСОБА_4 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданий позивачем звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року не враховує вимоги чинних нормативно-правових актів щодо оцінки майна, а саме, у порушення пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика), виклик представника ПрАТ «СК «УСГ» на огляд оцінювачем ОСОБА_4 пошкодженого автомобіля не здійснювався, в той час як такий огляд оцінювачем на замовлення страховика проводився у присутності позивача. Також суд зазначив, що у звіті №005-SB від 23 грудня 2021 року оцінювач визначив вартість збитку станом на момент проведення дослідження - 11 листопада 2021 року, а не на дату заподіяння збитків - 23 жовтня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сорока М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Також в апеляційній скарзі адвокат Сорока М.М. просить задовольнити клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, подане до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представником позивача було направлено до суду першої інстанції відповідь на відзив та клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, які були отримані судом. Проте в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції проігнорував як відзив, так і клопотання про призначення експертизи. Таким чином скаржник вважає, що судом було допущене грубе порушення норм процесуального права.

Вказує, що той факт, що страхова компанія вчасно направила свого представника для огляду пошкодженого автомобіля, а отже виконала передбачені законом вимоги, саме по собі не означає, що оцінка завданого збитку, виконана на замовлення страховика, відповідає реальним пошкодженням майна. Саме тому позивачем було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Проте суд не вирішив дане клопотання та проігнорував його. У зв`язку з цим, представник позивача вважає, що судом першої інстанції було необ`єктивною розглянуто справу, оскільки не встановлено реальний розмір завданої шкоди.

Представник ПрАТ «СК «УСГ» - Пешков О.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «УСГ» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування у розмірі, погодженого зі страховою. Відтак вважає, що висновок суду про те, що звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , який складений ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , не може бути прийнятий судом до уваги, є законним і обґрунтованим та відповідає усталеній практиці Верховного Суду. Наголошує, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15-ц, якщо страхова компанія у передбачений Законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то страховик не набуває правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди.

Також представник відповідача звертає увагу, що звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ToyotaCorolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складений всупереч вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 pоку та вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440. Зокрема, згідно звіту № 005-SB від 23 грудня 2021 року оцінювач визначив вартість збитку станом на момент проведення дослідження - 11 листопада 2021 pоку, а не на дату заподіяння збитків - 23 жовтня 2021 року. Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь судових витрат у порядку та розміру, запропонованих позивачем. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також представник ПрАТ «СК «УСГ» просить відмовити узадоволенні клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, подане до суду першої інстанції, за його безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 10 114 грн 28 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 жовтня 2021 року приблизно об 11 год 50 хв. в місті Києві по вул. Тулузи, 11 сталася ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Opel Meriva», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль «Toyota Corolla» отримав механічні пошкодження.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, а тому у відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України обставини щодо встановлення вини ОСОБА_3 не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.10).

Установлено, що між ПрАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_3 було укладено поліс № ЕР-202415671 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб марки «Opel Meriva», д.н.з. НОМЕР_2 , ліміт відповідальності 130 000 грн 00 коп. Термі дії полісу з 10 січня 2021 року по 09 січня 2022 року включно.

Станом на момент ДТП 23 жовтня 2021 року дія полісу № ЕР-202415671 була чинною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктами 34.1 - 34.3 ст. 34 Закону передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Так, згідно з п. 36.2 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що після ДТП, а саме, 11 листопада 2021 року, судовим експертом оцінювачем Курилович Д.Ф. проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , за участю його власника ОСОБА_1 , яким здійснено перелік назв деталей та опис пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, що сталося 23 жовтня 2021 року.

В подальшому, ПрАТ «СК «УСГ» визнало ДТП страховим випадком та здійснило розрахунок страхового відшкодування у сумі 12 118 грн 03 коп.

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із повідомлення про ДТП та подав заяву про страхове відшкодування. У заяві ОСОБА_1 просив перерахувати страхове відшкодування на його рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до звіту № 16008 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 25 листопада 2021 року експертом оцінювачем товариства з обмеженою відповідальності «СЗУ Україна» Куриловичем Д.Ф., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 13 631 грн 63 коп.

Також згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 21 грудня 2021 року та страхового акту № ДКЦВ-24102 від 21 грудня 2021 року, розмір страхового відшкодування становить 12 118 грн 03 коп.

21 грудня 2021 року ПрАТ «СК «УСГ» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 12 118 грн 03 коп., що підтверджується наявним у справі доказами та беззаперечно визнається учасниками справи.

Таким чином ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «УСГ» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою компанією.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що страховою компанією на підставі протоколу технічного огляду пошкодженого транспортного засобу від 11 листопада 2021 року та страхового акту № ДКЦВ-24102 від 21 грудня 2021 року здійснено виплату страхового відшкодування, розмір та спосіб здійснення якого погоджено із власником пошкодження транспортного засобу, а отже, ПрАТ «СК «УСГ» виконало домовленість щодо визначення розміру і способу виплати страхового відшкодування, передбаченого п. 36.2 Закону.

Також судом першої інстанції встановлено, що 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 замовив іншу оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 .

Технічний огляд транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , проведено 11 листопада 2021 року.

Відповідно до звіту № 005-SB від 23 грудня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку завданої власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 22 528 грн 77 коп.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №301/1075/15-ц дійшов висновку, що якщо страхова компанія у передбачений законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то особа, якій заподіяно збитки (позивач) не набуває правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, враховуючи положення ст.34 Закону та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки страховик вчасно направив свого представника для визначення розміру збитків, то у позивача були відсутні підстави для залучення оцінювача ФОП ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданий власнику КТЗ від 23 грудня 2021 року, який складений ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , як такий, що складений без правильного застосування вищевказаних норм Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та без урахування висновків Верховного Суду у релевантних правовідносинах.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що при складанні звіту № 005-SB від 23 грудня 2021 року не враховані вимоги нормативно-правових актів з оцінки майна.

Так, згідно з п. 5.2 Методики, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Однак, у порушення п. 5.2 Методики, виклик представника ПрАТ «СК «УСГ» на огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем ФОП ОСОБА_4 не здійснювався. Разом з тим, на замовлення страховика огляд пошкодженого автомобіля оцінювачем проводився у присутності позивача.

Крім того, відповідно до вимог п. 32 вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Проте, зі звіту № 005-SB від 23 грудня 2021 року вбачається, що оцінювач визначив вартість збитку станом на момент проведення дослідження - 11 листопада 2021 pоку, а не на дату заподіяння збитків - 23 жовтня 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції проігнорував клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сорока М.М. подав до суду першої інстанції відповідь на відзив та клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

У цьому клопотанні представник ОСОБА_1 - адвокат Сорока М.М., посилаючись на те, що у сторін у справі відсутнє порозуміння щодо суми страхового відшкодування та розрахунки позивача й відповідача суттєво відрізняються, просив на вирішення експертизи поставити такі запитання: 1. Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 23 жовтня 2021 року? 2. Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 23 жовтня 2021 року?

Ці документи судом першої інстанції було отримано 13 березня 2023 року та долучено до матеріалів справи. Проте в оскаржуваному рішенні суду вказане клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи судом не було вирішене.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що не вирішення судом першої інстанції вказаного клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи може свідчити про порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Аналогічне роз`яснення містить у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», згідно якого порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Верховний Суд наразі також дотримується позиції про те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які не призвели до неправильного вирішення справи) (див. постанову від 09 серпня 2023 року у справі № 758/2524/17 (провадження № 61-9345св22)).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у даному випадку допущенні судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що полягають у невирішені клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сороки М.М. про призначення судової автотоварознавчої експертизи, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи.

Так, дослідивши зміст заявленого представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Сорокою М.М. клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для його задоволенню, виходячи з такого.

Порядок та підстави призначення експертизи за ухвалою суду наведені у Параграфі 6 Глави 5 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (ст.105 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми права, можна зробити висновок, що призначення судом експертизи є дискреційним повноваженням суду, крім випадків чітко передбачених цивільним процесуальним законом.

Для вирішення справи мають значення лише ті дані, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Такі дані можуть бути встановлені, зокрема висновком експерта (ст.76 ЦПК України).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Такий висновок викладається у письмовій формі і приєднується до справи (ч.ч. 1,4 ст.102 ЦПК України).

Згідно з положенням ч. 2 ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як убачається з наявного в матеріалах справи звіту № 16008 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 25 листопада 2021 року експертом оцінювачем товариства з обмеженою відповідальності «СЗУ Україна» Куриловичем Д.Ф., він складений з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методики та Національного стандарту. Даний звіт сумнівів у його правильності не викликає.

Натомість звіт № 005-SB про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 23 грудня 2021 року, складений ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 ,не може бути взятий судом до уваги, оскільки,з урахуванням положення ст.34 Закону та правових висновків Верховного Суду, у даному випадку у позивача були відсутні підстави для залучення оцінювача ФОП ОСОБА_4 . До того ж як вірно установлено судом першої інстанції, цей звіт № 005-SB від 23 грудня 2021 року не враховує вимоги Методики та Національного стандарту.

Тому у даному випадку у суду першої інстанції не було підстав, передбачених ст.103 ЦПК України, для призначення у даній справі судової авто товарознавчої експертизи.

Що стосується клопотання в апеляційній скарзі про призначення судом апеляційної інстанції судової автотоварознавчої експертизи, яке було подане до суду першої інстанції, то воно не підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є, зокрема, допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів.

Як зазначалось вище, в апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Сорока М.М. просить розглянути та задовольнити клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке було подане 10 березня 2023 року до суду першої інстанції.

В той же час, чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції вирішення клопотання про призначення експертизи, яке було адресоване безпосередньо суду першої інстанції та до ухвалення цим судом рішення у справі.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно з ч.3 ст.117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору додається до заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 117 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявляючи в апеляційній скарзі клопотання про розгляд та задоволення клопотання позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке було подане до суду першої інстанції, представник позивача - адвокат Сорока М.М не сплатив судовий збір і таких доказів матеріали справи не містять. Тому таке клопотання не відповідає вимогам ч.3 ст.117 ЦПК України, оскільки не оплачене судовим збором, у зв`язку з цим воно не підлягає розгляду судом в силу ч.4 ст.117 ЦПК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального права, а допущені судом порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сороки Михайла Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: