Справа № 229/735/24
Провадження № 4-с/229/2/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 р. м. Дружківка Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Незнахіної Д.Є.,

державного виконавця Такунова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО»,

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2024 року представник боржника Трофімчук В.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та просить: 1) визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , що полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», відкритому на ім`я ОСОБА_2 ; 2) зобов`язати державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, уповноваженого на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 66418898, винести постанову про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», відкритому на ім`я ОСОБА_2 , та направити її до банківської установи.

В обгрунтування скарги зазначив, що ОСОБА_2 з 28 вересня 2017 року по теперішній час перебуває на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_2 . За виконання обов`язків військової служби він отримує грошове забезпечення у порядку, визначеному статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яке фактично є заробітною платою за виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби. Суми грошового забезпечення зараховуються на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк». Під час чергової спроби зняття готівки з вказаного рахунку 22 січня 2024 року ОСОБА_2 стало відомо, що на грошові кошти на вказаному рахунку накладений арешт за постановою державного виконавця Дружківського відділу ДВС, внаслідок чого він не має права на отримання та розпорядження грошовими коштами, що надходять на рахунок у якості грошового забезпечення військовослужбовця. Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконані у Дружківському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 66418898, відкрите 12 серпня 2021 року щодо виконання судового наказу Дружківського міського суду № 2-н/229/815/2019 від 10 грудня 2019 року за заявою ВП «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». В рамках виконавчих дій за даним виконавчим провадженням постановою державного виконавця Дружківського відділу ДВС накладений арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, у тому числі тих, що розміщені на банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», а також ті, що будуть надходити на зазначений рахунок боржника. Зазначає, що відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, тобто виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Таким чином, звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату боржника понад встановлені Законом розміри заборонено, а якщо він накладений, то підлягає зняттю, зокрема й на підставі повідомлення боржника. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 22 січня 2024 року № 5EMQUCN7GSKHDFCC на банківський рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримує заробітну плату (грошове забезпечення військовослужбовця). За таких умов, фактично арешт накладено на всю суму (100%) грошового забезпечення ОСОБА_2 , що він отримує за виконання обов`язків військової служби, а також на 100% коштів, що будуть у майбутньому надходити у вигляді грошового забезпечення боржника, що свідчить про порушення вимог закону щодо обмеження розміру відрахувань із заробітної плати (грошового забезпечення) працівника (військовослужбовця) та позбавляє його засобів існування. Державний виконавець, отримавши від боржника документи про те, що рахунок, на який накладено арешти, призначений для зарахування заробітної плати повинен негайно винести постанову про зняття арешту з коштів, який було накладено постановами про арешт коштів боржника, розміщених на рахунку, призначеному для отримання боржником заробітної плати. Представник боржника 22 січня 2024 року направив на електрону адресу Дружківського відділу ДВС () заяву про зняття арешту з коштів, що належать ОСОБА_2 та розміщені на його банківському рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», а також з коштів, що будуть надходити на вказаний рахунок у якості заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_2 у майбутньому, з відповідним обґрунтуванням та документальним підтвердженням того, що рахунок призначений для зарахування заробітної плати. Дружківський відділ ДВС 23 січня 2024 року усно підтвердив факт отримання 22 січня 2024 року вказаної заяви та про відмову у вжитті заходів щодо зняття арешту з банківському рахунку через відсутність відповідних підстав. До теперішнього часу постанова про зняття арешту з коштів не винесена, до банку для виконання не спрямована. Боржник вважає, що бездіяльність Дружківського відділу ДВС щодо невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів на банківському рахунку після отримання від нього документального підтвердження призначення рахунку є такою, що не відповідає вимогам закону, тобто є протиправною та такою, що порушує його права, тому він звернувся до суду із скаргою у порядку статті 446 ЦПК України як до такого, що ухвалив судове рішення у справі № 229/4893/23.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 лютого 2024 року вказана скарга прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

19 лютого 2024 року до суду надійшов відзив головного державного виконавеця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такунова С.В. щодо незгоди зі скаргою, просив відмовити у її задоволенні, зазначивши, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Частиною 3 статті 52 Закону визначено, що банк, інша фінансова установа, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов?язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Отже, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов?язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону. Так, в разі отримання документальних відомостей про підстави, визначені частинами 2-4 статті 59 Закону виконавець зобов?язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В даному випадку АТ КБ «ПриватБанк» постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконав, що свідчить про те, що банк не визнав рахунки боржника та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення (а.с. 34-38).

Боржник ОСОБА_2 та його представник адвокат Трофімчук В.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 46).

В судовому засіданні головний державний виконавець Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такунов С.В. заперечував проти задоволення скарги, вважаючи її необгрунтованою з підстав, викладених у відзиві.

Представник стягувача - ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В статті 450 ЦПК України законодавець визначив порядок розгляду скарги. Зокрема, згідно з частиною першою цієї статті скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Отже, діючим законодавством визначено, що неявка в судове засідання заявника або іншої заінтересованої особи, у справах за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи державного виконавця, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновків про таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з судовим наказом Дружківського міського суду від 02 жовтня у справі № 229/5073/19 за заявою ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» з ОСОБА_2 стягнута в солідарному порядку заборгованість за спожиті послуги по теплопостачанню на користь ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в розмірі 9 918,57 грн, сума індексу інфляції у розмірі 4 341,49 грн та 3% річних в сумі 34,72 грн, а також судовий збір у розмірі 96,05 грн ( а.с. 41).

12 серпня 2021 року головним державним виконавцем Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такуновим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66418898 на підставі вказаного судового наказу, виданого Дружківським міським судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» суми боргу в загальному розмірі 14 390,83 грн. ( а.с. 19, 39).

06 листопада 2023 року головним державним виконавцем Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такуновим С.С. при примусовому виконанні у виконавчому провадженні ВП № 66418898 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 20, 40).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 22.01.2024 № 5EMQUCN7GSKHDFCC вбачається, що на банківський рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку ( рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ) ( а.с. 9, 13)

З відповіді начальника Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.01.2024 № 407/6339/23/2024 вбачається, що підставою для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Повідомлення банківських установ про відмову в арешті коштів, з причини наявності мораторію у зв`язку з цільовим призначенням рахунку боржника, до відділу не надходили, інформація про фактичне виконання вищевказаного рішення у відділі також відсутня. Відповідно, виконавець не має законних підстав знімати арешт з коштів на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 ( а.с. 17-18).

Згідно постанови головного державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такунова С.С. від 12 лютого 2024 року за заявою боржника ОСОБА_2 визначено поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с. 44).

Статтею 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ("Горнсбі проти Греції" (HornsbyV. Greece, від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Отже, державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника в банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, після отримання постанови про накладення арешту, саме банк зобов`язаний відповідно до вимог ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в справі № 2010/2-1565/11 (провадження № 61-997ск21) та узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника, який не виконав судове рішення, державний виконавець у постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, які належать боржнику, що обліковуються на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та наклав арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 16 079,91 грн.

Оскільки частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, саме банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку і повернути його постанову без виконання.

Однак, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконав. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 наведений правовий висновок про те, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

Боржником та його представником суду не надано доказів того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив державного виконавця про наявність передбачених ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» обставин, які унеможливлюють накладення арешту на належний скаржнику рахунок.

З наданої представником скаржника довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на картку (рахунок), на яку скаржник отримує зарплатні виплати, також може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), що свідчить про те, що рахунок, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є рахунком боржника, який використовується для зарахування, зберігання грошових коштів і здійснення різних розрахунково-касових операцій.

У зв`язку з вищевикладеним, державний виконавець не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а також суду під час розгляду скарги такі докази теж не надані.

Отже, в цьому випадку у державного виконавця не було правових підстав для скасування арешту з рахунку боржника до отримання відповідних документів на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку з банку або від боржника, оскільки в постанові про арешт коштів боржника виконавець застеріг, на які саме кошти та на які рахунки арешт не накладається.

Таким чином, протягом розгляду скарги боржником та його представником не надано суду належних і допустимих доказів які б підтверджували наявність підстав для зняття арешту з поточного банківського рахунку, зокрема доказів того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та/або, що на кошти, розміщені на цьому рахунку заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду за викладене вище, суд доходить висновку, що обставини, на які скаржник посилалася в обґрунтування поданої скарги, не знайшли свого підтвердження, а відтак, підстави для задоволення скарги відсутні, а тому відмовляє скаржнику в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволені скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 208-214, 218, 383-388 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО».

Повний текст ухвали виготовлено 22 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О.С. Конопленко