Справа № 524/42/24
Провадження № 2/524/956/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчук Нестеренко С.Г. розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частки у спільному майні, визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації вартості часток у спільному майні,-

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2024 року до суду надійшла дана позовна заява, яка була передана судді 05 січня 2024 року. Вчинено запити щодо встановлення зареєстрованих місць проживання, наявності рнокпп.

Ухвалою судді від 14 лютого 2024 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків.

Зокрема в ухвалі вказувалося наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. п. 2, 9, 10 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Позивачем заявлено наступні позовні вимоги: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/5 квартири АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/5 квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 квартири АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у своїй постанові від 07.04.2021 у справі № 495/1706/16-ц дійшов висновку, що вимога щодо визнання права особистої приватної власності на це майно є вимогою майнового характеру та визначається з урахуванням вартості спірного майна, у той же час позовна вимога припинити право спільної часткової власності на спірне майно є вимогою немайнового характеру.

Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У позовній заяві позивач ставить наступні вимоги: припинити право власності кожного із відповідачів на їх частки у спільному майні; - визнати право власності на ці частки відповідачів за позивачем; - стягнути з позивача на користь відповідачів грошові компенсації вартості їх часток у спільному майні.

Таким чином позивачем заявлено дві вимоги немайнового та три вимоги майнового характеру.

Позовна заява направлена позивачем поштою наприкінці грудня 2023 року.

Позивач вказує про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн., однак оригінал квитанції про сплату судового збору, при цьому не було додано, що підтверджується актом працівників апарату суду, складеного 04 січня 2024 року.

05 січня 2024 року представник позивача надав оригінал квитанції про сплату судового збору у зазначеному розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 1073,60 грн. за одну вимогу немайнового характеру за ставкою на день подання позову.

Таким чином позивач не доплатила судовий збір за іншу вимогу немайнового характеру у розмірі 1073,60 грн.

Крім того позивачем не сплачено судовий збір за вимогами майнового характеру на суму 3220,80 грн. (1073,60 грн. х 3) за мінімальними ставками вимоги майнового характеру станом на день подання позову.

Отже позивачеві необхідно було сплатити судовий збір на загальну суму 4294,40 грн. за одну вимогу немайнового характеру та три вимоги майнового характеру на наступні реквізити:

Отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Автозавод р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0016717

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *; 101; РНОКПП; Судовий збір, за позовом (ПІБ), Автозаводський районний суд міста Кременчука.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

У відповідності до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, тобто ринкова вартість на день подання позову.

За змістом ст. 175 ЦПК України обов`язок визначити ціну позову покладається на позивача.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, позивачеві необхідно визначити ринкову вартість спірного майна на день подання позову до суду відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та визначити ціну позову на день звернення з вказаною позовною заявою та виходячи з ціни позову сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру за вищевказаними реквізитами.

Позивачем не подано доказів щодо звільнення її від сплати судового збору.

Суддя також звертає увагу, що позивач та її представник не надали достовірні відомості та докази щодо внесення позивачем певних грошових компенсацій на відповідний депозитний рахунок.

Крім того позивач не зазначає у позовній заяві про те, які саме судові витрати та в якому розмірі понесла позивач та/або повинна понести, і з кого із відповідачів та в якому порядку необхідно стягнути.

За таких обставин, позовна заява була залишена без руху для усунення названих недоліків, шляхом направлення до суду позовної заяви з додатками, оформлених з дотриманням вимог ст. 175, 177 ЦПК з наданням у відповідній кількості, посвідчених належним чином та наданням до суду відповідних доказів - оригіналів про сплату судового збору в розмірі зазначеному в ухвалі, а також для внесення позивачем коштів грошової компенсації на депозитний рахунок.

19 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила відстрочити позивачу сплату судового збору та повідомила, що внесення коштів на депозитний рахунок не передбачено законодавством.

Суддя критично оцінює посилання представника позивача на розміри пенсії позивача, які самостійно ще не свідчать про наявність тяжкого сімейного та майнового становища позивача. Доказів про наявність у позивача тяжкого сімейного та майнового становища позивачем та її представником не були подані до суду. Натомість суддя враховує ту обставину, що позивач погоджується сплатити грошові компенсації вартості 2/5 частини квартири, а також просить стягнути сплачені судові витрати, і зокрема витрати на правничу допомогу внаслідок укладення договору з адвокатом Чорнухою Ю.В., що свідчить про відсутність у позивача тяжкого майнового становищ, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Недоліки позовної заяви не були усунуті.

Звідси суддя вважає за необхідне повторно надати позивачу строк для усунення недоліків у спосіб, які зазначалися в ухвалі від 14 лютого 2024 року.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 260, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відстрочку сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно - залишити повторно без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалах судді від 14 лютого 2024 р. та 21 лютого 2024 р. недоліків не більше 2 х днів з дня одержання копії ухвали, попередивши, що у супротивному випадку позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: