Справа №463/9575/23
Провадження №4-с/463/23/23
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

11 січня 2024 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Яворського С.Й.

за участю секретаря судових засідань Козак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника приватного виконавця ОСОБА_1 адвоката Рудницького Юлія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23 за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець Зорена Петро Іванович, Приватне підприємство «Люкс-експрес» на постанову приватного виконавця Зорени Петра Івановича від 25.10.2023 року про відкриття виконавчого провадження №73144750, -

в с т а н о в и в :

22.12.2023 року представник приватного виконавця ОСОБА_1 адвокат Рудницький Юлій Ігорович звернувся до суду в порядку вимог ст.270 ЦПК України із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23 за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець Зорена Петро Іванович, Приватне підприємство «Люкс-експрес» на постанову приватного виконавця Зорени Петра Івановича від 25.10.2023 року про відкриття виконавчого провадження №73144750. Просить стягнути із скаржника ОСОБА_2 на користь приватного виконавця 20 000,00 грн. витрат на правничу (правову) допомогу.

Заяву мотивує тим, що за результатами розгляду цивільної справи №463/9575/23 судом 22 листопада 2023 року було постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 . Покликавшись на положення статтей 133,137 ЦПК України адвокат зазначив про те, що приватним виконавцем за наслідками розгляду справи були понесені витрати на правову допомогу на загальну суму 20 000,00 грн., на підтвердження факту понесення яких до поданої заяви долучив копію акту про надані послуги та про передачу грошових коштів за договором про надання правової допомоги №221123/1 від 22.11.2023 року, а також копію договору №221123/1 від 21.11.2023 року

Учасники справи в судове засідання з розгляду вказаної заяви не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

До судового засідання від скаржника ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі за заявою про ухвалення додаткового рішення на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України до розгляду Львівським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22 листопада 2023 року в цивільній справі №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оглянувши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23 суд приходить до висновку, що подана заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець Зорена Петро Іванович, Приватне підприємство «Люкс-експрес» на постанову приватного виконавця Зорени Петра Івановича від 25.10.2023 року про відкриття виконавчого провадження №73144750, відмовлено. Як вбачається зі змісту вказаної ухвали питання про розподіл судових витрат, в тому числі щодо стягнення витрат на правову допомогу судом не вирішувалось, оскільки учасники справи відповідних заяв про це не подавали.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Попереднє визначення судових витрат відбувається відповідно до положень ст.134 ЦПК України, у відповідності до положень частин 1-2 якої, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Суд здійснює процедуру розподілу судових витрат з чітким дотриманням вимог ст.141 ЦПК України. Так, положеннями частини 8 вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна норма міститься і в статті 246 ЦПК України, відповідно до якої якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Аналіз положень ч.8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України в їх сукупності свідчить про те, що у суду наявні повноваження по розподілу судових витрат та ухвалення рішення з цього питання у випадку дотримання стороною, яка понесла такі витрати, вимоги (умови), передбаченої положеннями цих статтей, а саме: подача відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів скарги 22.11.2023 року представником приватного виконавця ОСОБА_1 адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем подано до суду першу заяву по суті спору заперечення на скаргу, в якій покликаючись на положення ч.1 ст.134 ЦПК України зазначив про 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу, як попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести приватний виконавець. Жодних інших доказів на підтвердження таких до заперечень не надав.

Ні приватний виконавець, ні його представник адвокат Рудницький Ю.І. в судове засідання 22.11.2023 року, в якому було постановлено ухвалу за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 по суті не прибули, заяв про розподіл судових витрат з дотриманням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України не заявляли та до судового засідання 22.11.2023 року не подавали. А відтак доказів на підтвердження таких не подавали у зазначений строк. Що свідчить про те, що приватний виконавець своїм правом на подачу заяви про розподіл понесених ним витрат у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України строк не скористався.

Натомість 22.12.2023 року представник приватного виконавця подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Згідно мотивувальної частини поданої заяви встановлено, що при обгрунтуванні заявленої суми витрат представник приватного виконавця зазначив, що такі витрати клієнтом понесені за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а не суду першої інстанції, до якої звернувся з відповідною заявою. Для дачі пояснень з приводу зазначеної обставини, як зазначено вище, адвокат в судове засідання не з`явився.

На підтвердження факту та розміру понесених та заявлених у заяві про ухвалення додаткового рішення приватним виконавцем судових витрат адвокат долучив копію договору про надання правової допомоги №221123/1 від 21.11.2023 року та видану на його підставі копію акту про надані послуги та про передачу грошових коштів за договором про надання правової допомоги №221123/1 від 22.11.2023 року. Однак, оглянувши зазначені документи суд вважає, що такі не можуть вважатися належними доказами на підтвердження факту понесених приватним виконавцем в межах справи №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23 судових витрат, оскільки як вбачається з п.2.1 договору: Правова допомога за цим договором полягає у представництві Адвокатом інтересів Клієнта у всіх питаннях, пов`язаних із судовим розглядом в судах будь-якої інстанції та будь-якої юрисдикції справи №759/10418/22, а також стосовно представництва інтересів Клієнта перед будь-якими фізичними чи юридичними особами, органами, установами тощо.

Зважаючи на вищезазначені обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки приватним виконавцем недотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України, ст. 246 ЦПК України щодо подачі відповідної заяви про розподіл судових витрат, а також не представлено доказів на підтвердження факту понесення судових витрат в межах цивільної справи №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23, за результатами розгляду по суті якої було постановлено ухвалу від 22.11.2023 року.

Щодо поданого скаржником ОСОБА_2 клопотання про зупинення провадження у справі, то таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України свідчить, що зупинення провадження можливе до вирішення саме іншої справи. Натомість виключається можливість зупинення провадження на підставі цієї норми в разі оскарження судових рішень в тій самій справі. Вказана позиція висловлена 4 серпня 2021 р. Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 185/446/18 .

А як вбачається з клопотання скаржника ОСОБА_2 такий просить зупинити провадження у справі з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №463/9575/23 з підстав апеляційного оскарження судового рішення (ухвали суду від 22.11.2023 року) у цій же справі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що тлумачення положень статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. А відтак, оскарження в апеляційному порядку основного судового рішення не впливає на вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника приватного виконавця ОСОБА_1 адвоката Рудницького Юлія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/9575/23, провадження №4-с/463/23/23 за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець Зорена Петро Іванович, Приватне підприємство «Люкс-експрес» на постанову приватного виконавця Зорени Петра Івановича від 25.10.2023 року про відкриття виконавчого провадження №73144750 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Суддя: С.Й. Яворський