ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6167/20Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/39/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря : Іванюта О.М.

та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/6167/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Никитюк Ростислав Ігорович, на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2020 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст якого виготовлено 20 липня 2020 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2020 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі за текстом АТ «Кредобанк») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CL-179237 від 20 березня 2019 року у розмірі 225 800,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-179237, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 200 000,00 грн на строк до 19 вересня 2023 року.

Відповідно до п.1 договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором.

Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача, а саме, невиконання умов договору відповідачем ОСОБА_1 призвело до утворення у нього заборгованості за договором у розмірі 225 800,19 грн, з яких: 190 825,82 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 32 337,34 грн сума заборгованості за відсотками, 2 637,03 грн пеня.

Посилаючись на викладені обставини, АТ «Кредобанк» просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість, а також сплачений судовий збір.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2020 року позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-179237 від 20 березня 2019 року в сумі 225 800,19 грн та судовий збір у розмірі 3 387,00 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.09.2021 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача: Акціонерне товариство «Кредобанк» на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», у цивільній справі № 607/6167/20 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-179237 від 20 березня 2019 року в розмірі 225 800,19 грн та 3 387,00 грн судового збору, у зв`язку із укладенням між АТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» договору Факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1 від 25 червня 2021 року.

Згідно з умовами вказаного Договору та Додатком до нього № 1 право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № CL-179237 від 20 березня 2019 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі за текстом ТОВ «ФК Приватні інвестиції»).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, за заявою представника ТОВ «ФК Приватні інвестиції» адвоката Кізко Л.С. про залучення до участі у справі № 607/6167/20, як правонаступника первісного позивача, залучено правонаступника позивача АТ «Кредобанк» - ТОВ «ФК Приватні інвестиції».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 13 липня 2020 року, представник ОСОБА_1 адвокат Никитюк Р.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської від 13 липня 2020 року у справі № 607/6167/20 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості та розмір судового збору на основі висновку, отриманого за результатами проведеної експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, судової економічної експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника посилається на те, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань, а судові повістки на поштову адресу відповідача не надходили (не вручались). Відтак, відповідач не був повідомлений ні про судові засідання у вказаній справі, ні про ухвалення зазначеного рішення. Більше того, відповідача також не було повідомлено шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України.

Крім того, заявляючи про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, відповідач вказав, що із меморіальних ордерів, які містяться в матеріалах справи, можна зробити висновок, що надання кредиту ОСОБА_1 здійснювалось декількома платежами, які передбачені за різними кредитними договорами.

Звертає увагу на те, що позивачем у справі згідно позовної заяви жодним чином не роз`яснено щодо методики нарахування заборгованості розміру процентів та суми пені, що заявлені до стягнення із відповідача за даним кредитним договором, а заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягали до задоволення судом як безпідставні.

Також представник заявника вказав, що не погоджується з розрахунком розміру заборгованості, наданим позивачем, оскільки у наданому позивачем розрахунку заборгованості не лише відсутній порядок обчислення (формули) розміру заборгованості, а також не спостерігається нарахування пені (точніше: взагалі відсутня), про яку згадує позивач у позовній заяві та просить стягнути з відповідача. Відтак, не зрозуміло з якого порядку чи якої формули банк нараховував та встановив, що саме сума 225 800 грн 19 коп є боргом за укладеним 20.03.2019 Кредитним договором № CL-179237 з якого: 190 825 грн 82 коп - заборгованість за тілом кредиту, 32 337 грн 34 коп заборгованість за відсотками, а 2 637 грн 03 коп заборгованість за пенею.

Крім того, укладений Кредитний договір визначає можливість кредитування до 19.09.2023, а тому відповідач вважає, що подання банком позову про стягнення заборгованості є передчасним. Адже, ОСОБА_1 частково сплачувався борг, та він не заперечував проти його сплати надалі.

Представник заявника зазначив, що відповідач не є спеціалістом у сфері проведення підрахунків та формувань розрахунку в цілому, а тому вважає, що одним із дієвих способів захисту позичальника під час кредитного спору з банком є призначення судової економічної експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

Представник ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» - адвокат Кізко Л.С. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Никитюка Р.І., в якому просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.07.2020 залишити без змін.

В обґрунтування вимог, зазначених у відзиві, вказує на те, що апелянт не заперечує факт отримання кредиту, на підтвердження якого додано меморіальні ордери, певний час сплачував проценти за користування кредитними коштами та здійснював часткове повернення кредиту.

Крім того, банківські виписки є належним доказом підтвердження банківських операцій, зокрема, щодо видачі кредиту, здійснення погашень тощо, а тому вищезазначені документи підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та відповідачем у цій справі, зокрема, надання відповідачу кредиту у відповідному розмірі та не виконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Також, в матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості та виписки руху коштів по рахункам, що в своїй сукупності підтверджують видачу кредиту та його розміру, а також суми коштів що були внесені в рахунок погашення заборгованості по кредиту та в свою чергу розмір заборгованості, що відображено у розрахунку.

Представник ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» зазначила, що сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено нарахування відсотків до дня повернення кредиту в повному обсязі.

Щодо заявленого клопотання про проведення експертизи, то відповідачем не доведено необхідність призначення експертизи та не вказано обставин, які б свідчили про невірність здійснених позивачем розрахунків заборгованості, а також необхідності їх перевірки шляхом призначення судової експертизи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Никитюк Р.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

Представник ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» - адвокат Кізко Л.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Крім цього, судом було задоволено клопотання про проведення судового засідання 15.01.2024 в режимі відеоконференції, однак адвокат Кізко Л.С. на зв`язок не вийшла в зв`язку з зайнятістю.

Представник АТ «Кредобанк» також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 20 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-179237, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 200 000,00 грн на строк до 19 вересня 2023 року.

Відповідно до п.1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором.

Факт надання відповідачу кредиту у сумі 200 000,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 15722783 від 20 березня 2019 року на суму 21 070,42 грн; меморіальним ордером № 15722825 від 20 березня 2019 року на суму 400,33 грн; меморіальним ордером № 15722847 від 20 березня 2019 року на суму 8 134,37 грн; меморіальним ордером № 15722868 від 20 березня 2019 року на суму 137 479,21 грн; меморіальним ордером № 15722806 від 20 березня 2019 року на суму 32 915,67 грн.

Згідно з п.6.3 Договору повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2 Договору).

Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7727 гривень щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 54 місяців з дати укладання кредитного договору (п. 6.2 Договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 36,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору.

Пунктом 4.5 договору визначено реальну річну процентну ставку 43,94% річних.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 7.1 договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

Згідно з викладених у позові обставин, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Із долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-179237 від 20 березня 2019 року, станом на 13 лютого 2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 225 800,19 грн, з яких: 190 825,82 грн сума заборгованості за кредитом, 32 337,34 гривень сума заборгованості за відсотками, 2 637,03 грн пеня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача, а саме, невиконання умов договору відповідачем ОСОБА_1 , що призвело до утворення у нього заборгованості за договором у розмірі 225 800,19 грн. Крім цього, відповідачем не надано суду доказів на спростування, викладених у позові обставин.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, частиною першою ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 551 ЦК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній станом на день укладення кредитного договору), меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно пункту 22.1 ст.22 вказаного Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 вказано про те, що виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор зобов`язаний довести, що він виконав умови кредитного договору та надав позичальнику обумовлену кредитним договором суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-179237, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 200 000,00 грн на строк до 19 вересня 2023 року.

Відповідно до п.1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором.

Також розділами 4 та 7 договору визначено процентну ставку в розмірі 36.99 % та неустойку (штраф, пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, які підлягають сплаті відповідачем за користування грошовими коштами та за порушення зобов`язань за кредитним договором, встановивши, що строк позовної давності для стягнення неустойки прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом до основної вимоги за кредитним договором.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі та строк, встановлені договором, що підтверджується меморіальними ордерами № 15722825, № 15722847, № 15722868, № 15722806 від 20 березня 2019 року та випискою по рахунку з 20 березня 2019 року по 13 лютого 2020 рік, що є первинними банківськими документами, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого АТ «Кредобанк», ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 13.02.2020 становила 225 800,19 грн та складається із: 190 825,82 грн сума заборгованості за кредитом, 32 337,34 гривень сума заборгованості за відсотками, 2 637,03 грн пеня.

Не заслуговують на увагу доводи представника заявника, що вказаний розрахунок не може підтверджувати заборгованість, оскільки банк не наводить порядку обчислення (формули) заборгованості, а тому сума заборгованості не є узгодженою та безспірною з огляду на таке.

Так, відповідно до графіку платежів Додаток №1 до Кредитного договору, позичальнику необхідно було щомісячно сплачувати 7 727,00 грн, з яких: відсотки 6 370,50 та тіло кредиту 1 356,50;

Формула розрахунку відсотків: сума заборгованості * відсоткову ставку / 360 * кількість днів (200 000,00 *36.99/360*31 = 6 370,50 грн).

Позичальником сплачено - 08.04.2019 - 8 000,00 грн.

Що в свою чергу розподілені відсотки 6 370,50 та тіло 1356,50 + 273,00 = 1629,50 грн.

Сума боргу = 200 000,00 - сплачена заборгованість 1629,50 = 198 370,50 грн. Відсотки = 198 370,50 * 36.99 /360 * 30 = 6 115,33 грн.

Позичальником сплачено - 08.05.2019 року - 8 000,00 грн.

Що в свою чергу розподілені відсотки 6 115,33 та тіло 1611,67 + 273,00 = 1 884,67 грн.

Сума боргу 198 370,5 - 1884,67 = 196 485,83 грн. Відсотки = 196 485,83* 36,99 /360 * 31 = 6 258,56 грн.

Позичальником сплачено - 11.06.2019 - 8 000,00 грн.

Що в свою чергу розподілені відсотки 6 258,56 та тіло 1 468,44 + 273,00 = 1 741,44 грн. Сума боргу = 196 485,83 - 1741,44 = 194 744,39.

Відсотки = 194 744,39 * 36,99 /360 * 30 = 6 002,99 грн.

В липні 2019 року відбулось прострочення внесення оплати, адже вона була здійснена 25.07.2019 року - 8 000.00 грн.

Що в свою чергу розподілені відсотки 6003,00 грн та 1724,00 грн тіло = 7 727,00 грн. Сума боргу = 194 744,39 - 1724,00 = 193 020,39 грн. Відсотки = 193 020,39 * 36,99 /360 * 31 = 6 148,18 грн.

В серпні 2019 року позичальником сплачено 8 000,00 грн.

Що в свою чергу розподілені відсотки 6148,18 + 3,54 = 6 151,72 грн. Тіло 2 194,57 грн.

Отже, сума боргу становить 190 825,82 грн, що і підлягає до стягнення.

Щодо стягнення суми відсотків нараховано 62 574,06 грн + 662,39 сплачено за період 30 899,11 = 32 337,34 грн.

Таким чином, правильність розрахунку заборгованості не викликає сумнівів, оскільки відповідає виписці по рахунку, що є первинним банківським документом та графікам платежів. Будь-яких спростувань щодо розміру отриманих та неповернутих кредитних коштів, правильності нарахування та розміру заборгованості за відсотками, пенею, також доказів на підтвердження зазначеного, відповідачем не надано. Крім цього, банком враховані внесені відповідачем платежі, на які посилається заявник в апеляційній скарзі.

Щодо доводів представника заявника про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи судом першої інстанції колегія суддів вважає безпідставним з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, що після отримання позовної заяви судом першої інстанції було виконано вимоги ч. 6 ст. 187 ЦПК України шляхом направлення запиту щодо доступу до персональних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області. Із відповіді на вказаний запит судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 34).

У подальшому суд здійснював виклик відповідача у судові засідання, призначені на 01.06.2020 та 13.07.2020, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою встановленого судом місця реєстрації відповідача, що підтверджується судовими повістками про виклик до суду та поштовими відправленнями, які повернулись з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.1, а.с. 37, 38, 44, 46, 47).

Згідно з пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, враховуючи те, що поштовим відділенням 05.05.2020 та 15.06.2020 проставлені відмітки, що «адресат відсутній за вказаною адресою», колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань у цій справі.

Щодо заявленого представником заявника клопотання про проведення судової економічної експертизи, колегія суддів в судовому засіданні протокольною ухвалою залишила без задоволення, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. І призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2018 року у справі №914/3994/13 та від 04.07.2018 року у справі № 917/2033/16.

Виходячи зі змісту поданого клопотання про призначення судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій, відповідачем не доведено необхідність призначення експертизи та не вказано обставин, які б свідчили про невірність здійснених позивачем розрахунків заборгованості, а також необхідності їх перевірки шляхом призначення судової експертизи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).

При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Никитюк Р.І. слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2020 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

У силу ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на сторони в межах ними понесеними.

Керуючись ст. ст.35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Никитюк Ростислав Ігорович залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 січня 2024 року.

Головуюча Н. М. Храпак

Судді: О. З. Костів

М. В. Хома