Справа № 442/2923/23 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1945/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача:Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Крамара О.В. від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 червня 2023 року позов задоволено.

Виконавчий напис №23987, вчинений 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 170060-КС-002 від 11.03.2021 в розмірі 20153,18 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», на користь держави 2684 гривні 00 копійок судового збору.

Вказане рішення оскаржило ТОВ «Бізнес Позика».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року в частині стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь держави судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок; змінити рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року по справі № 442/2923/23 (в частині розподілу судових витрат), здійснивши розподіл судових витрат по зазначеній судовій справі у повній відповідності до норм статті 141 ЦДК України та враховуючи норми статей 4-8 Закону України «Про судовий збір», про що винести відповідну постанову.

Вважають, що при винесенні рішення, розподіл судових витрат був здійснений судом із порушенням норм статті 141 ЦПК України, статей 4,5 та 8 Закону про судовий збір, адже, із ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в будь-якому випадку не повинно було б бути стягнуто грошову суму у розмірі 2 684 гривень, і максимальний розмір такого стягнення в будь-якому випадку не може перевищувати грошову суму в розмірі 1073,60 гривень, тобто, суму, розраховану на підставі частини першої та підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону про судовий збір, яку б позивач мав би сплатити за подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», 13, 81, 89,141 263 265 ЦПК України задовольняючи позов виходив з того, що 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованості в загальній сумі 20153,18 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В. 28.01.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №23987 вчиненого 23.12.2021 та розпочато процедуру примусового виконання. Суд прийшов до висновку, що ТзОВ «Бізнес Позика» не доведено правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом, не доведено наявність саме такого розміру заборгованості у боржника ОСОБА_1 за кредитним договором, відтак такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, що не позбавляє кредитора права на звернення до суду за захистом свого порушеного права.Тому позов слід задовольнити. Визнати виконавчий напис №23987, вчинений 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 170060-КС-002 від 11.03.2021 в розмірі 20153,18 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь держави 2684 гривні 00 копійок судового збору.

Вказане рішення оскаржується відповідачем в частині стягнення судових витрат, відповідно таке в частині задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

03.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировиа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просила:

- визнати виконавчий напис від 23.12.2021 року №23987, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 170060-КС-002 від 11.03.2021 року у сумі 20153,18 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду у квітні 2023 року ОСОБА_1 заявлено одну вимогу немайнового характеру, а саме: визнати виконавчий напис від 23.12.2021 року №23987, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 170060-КС-002 від 11.03.2021 року у сумі 20153,18 грн.

Поняття судового збору визначено у ст.1 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею третьою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.

Так, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на час подання позовної заяви).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року був установлений у розмірі 2684 грн.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 із одною вимогою немайнового характеру мала бути оплачена судовим збором у сумі 1073,60 грн. (2684грн. х 0,4 = 1073,60 грн.).

Однак, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви, що підтверджується Актом Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про відсутність оригіналу квитанції про сплату судового збору, зазначеної у додатку до позовної заяви.

Частиною першою ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 червня 2023 року задоволено лише одну позовну вимогу, то у відповідності до приписів частини шостої ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті саме за таку вимогу. Тобто, стягненню підлягає судовий збір у сумі 1073,60 грн., а не 2684грн., як помилково визначив суд першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору слід змінити, зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь держави судового збору з 2684 грн. до 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 червня 2023 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь держави судового збору змінити, зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь держави судового збору з 2684 грн. до 1073,60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра