Справа № 570/3331/23
20 лютого 2024 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Венгерчук А.О.
при секретарі - Пономаренко Р.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Синюка С.Л. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги
в провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ПрАТ "УТСК" про стягнення страхового відшкодування.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 06.02.2024 позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ПрАТ "УТСК" про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 155999,88 грн. страхового відшкодування. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Під час розгляду зазначеної справи представник позивача - адвокат Синюк С.Л. вказав, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

09.02.2024 представник позивача подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн., з долученням доказів на підтвердження вказаних витрат.

20.02.2024 представником відповідача ПрАТ "УТСК" на адресу суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якому представник відповідача виклав свої доводи та заперечення проти заяви представника позивача. Вважає заявлений розмір витрат завищеним, не співмірним зі складністю справи та безпідставним.

В судове засідання учасники судового розгляду не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, дійшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заявник дотримався порядку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та здійснив це у визначені строки.

Відповідно до наданих доказів вбачається, що 20.06.2023 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Синюк та партнери" в особі керуючого бюро - адвоката Синюка С.Л. було укладено договір №13 про надання правової допомоги, за яким бюро на підставі звернення клієнта прийняло на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги.

Згідно з п.4.1, 4.5 вказаного договору, вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної з сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і вартість.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 09.02.2024 вбачається, що вартість послуг, наданих замовнику складає 10000 грн.

Згідно наданого розрахунку вбачається, що замовнику ОСОБА_1 була надана наступна правнича допомога: консультація (1400 грн.), підготовчі дії: з`ясування обставин справи та доказів, визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин (3500 грн.), підготовка позовної заяви в суд, участь в судових засіданнях (4900 грн.), загальна вартість зазначених послуг становить 10000 грн.

Водночас, вивчивши договір про надання правничої допомоги та матеріали справи суд доходить до висновку, що сума судових витрат, заявлених до відшкодування в цій частині, не в повній мірі відповідає умовам договору про надання професійної (правничої) допомоги та не в повній мірі підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Також, з огляду на те, що позов було задоволено частково, а відтак відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 8181 грн. (81,81% задоволених позовних вимог).

Водночас, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Окрім того, адвокат Синюк В.Л. представляв інтереси позивача з лютого 2023 та був представником потерпілих в ДТП осіб на стадії звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, що свідчить про те, що на час звернення до суду адвокат володів необхідною інформацією щодо обставин справи та не потребував значного додаткового часу на вивчення матеріалів справи та дослідження доказів, про що він вказує в п.2 розрахунку.

Оскільки представником позивача в межах умов вказаного договору було вчинено підготовку та подання позовної заяви, а також участі в двох судових засіданнях, та не доведено надання всіх передбачених умовами договору послуг, суд доходить до висновку що вони підлягають відшкодуванню.

Водночас, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати представником позивача на надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи охоплюються підготовкою складання позовної заяви та не передбачають стільки часу та витрат, що зазначені в розрахунку, є неспівмірними зі складністю справи, на що посилається також представник відповідача, а відтак повному відшкодуванню не підлягають та підлягають зменшенню.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), а також зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих приписів та встановлених судом обставин справи і досліджених доказів, оскільки судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.137, 141, 270 ЦПК України

в и р і ш и в:

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ПрАТ "УТСК" про стягнення страхового відшкодування в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Стягнути з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.