Справа № 641/8879/20
Провадження № 2/645/150/24

Р І Ш Е Н Н Я
30 січня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди,-
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить визнати покази електролічильника № 648258, за адресою - АДРЕСА_1 , недійсними з 01.06.2019 по 11.12.2019 р., у зв`язку з його невідповідністю метрологічному законодавству України; зробити перерахунок незаконно нарахованих коштів по вказаному лічильнику, виходячи з його середнього споживання електроенергією, тобто 200 квт за місяць за період з 01.06.2019 по 11.12.2019, а саме визнати покази ПО від 31.12.2016 року останніми відповідаючими дійсності, на підставі яких зробити помісячний перерахунок від 01.01.2017 року до заміни лічильника 11.12.2019 року; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000000 грн.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.111.2020 року позовна була залишена без руху.
23.11.200 року позивач надав уточнений позов, у якому просить визнати покази електролічильника № 648258, за адресою АДРЕСА_1 , недійсними з 01.06.2019 по 11.12.2019 р., у зв`язку з його невідповідністю метрологічному законодавству України; зробити перерахунок незаконно нарахованих коштів по вказаному лічильнику, виходячи з його середнього споживання електроенергією , тобто 200 квт за місяць за період з 01.06.2019 по 11.12.2019, а саме визнати покази ПО від 31.12.2016 року останніми відповідаючими дійсності, на підставі яких зробити помісячний перерахунок від 01.01.2017 року до заміни лічильника 11.12.2019 року; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив наступне: 23 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з електропостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач належним чином виконував умови договору заборгованості не мав, завжди допускав контролерів для перевірки лічильника. В свою чергу, відповідач допустив порушення діючого законодавства, а саме Постанови № 28 від 31.007.1996 року Про затвердження Правил користування електричною енергією та не провів періодичну повірку лічильника. Як наслідок, у червні 2019 року лічильник вийшов з ладу та почав показувати невірні покази та підприємство відповідача безпідставно нарахувала борг у сумі 4000тгрн. Таким чином, позивач вказує на порушення права позивача на якісне обслуговування засобів обліку. Позивач неодноразово звертався зі скаргами на дії відповідача і тільки у грудні 2019 року йому був поміняний лічильник, з 7-річним запізненням. Планова повірка обліку зроблена не була, заміна була здійснена з 7 річним запізненням. Позивач зазначає, що після виявлення ним несправності лічильника, він викликав електрика, який при перевірки ніяких сторонніх підключень не виявив, але вказав, що лічильник повинні міняти вже давно. Але, за місяць позивачу накрутило 2000 квт, що говорить про його несправність. Він написав скаргу. Крім того, при огляді лічильника, електромонтер відмовив йому в написанні акту претензії. Позивач написав скаргу. 23.12.2019 року позивач звертався з листом на підприємство відповідача з вимогою про проведення перерахунку необґрунтовано нарахованої заборгованості, але позитивної відповіді не отримав., що вимусили його звернутися до суду. Також позивач вказує, що він як споживач послуг енергопостачальної компанії АТ «Харківобленерго» виконував всі дії по укладеному договору своєчасно та належним чином, в той час як відповідач порушив вимоги закону, чим порушив його права як споживача. Тому протиправні дії відповідача, а саме неякісне обслуговування ПО, відмова провести перерахунок незаконно нарахованих коштів по лічильнику, який заборонено до користування, призвели до стану важкої депресії позивача, пов`язаної з неможливості довести свою правоту через те, що відповідач не надає таку можливість та ставиться до позивача як до нікчемної людини. Суму причиненої моральної шкоди позивач оцінює 1000000 грн, які просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Комінтернівського районного суду від 26.11.2020 року було відкрито провадження по справі та призначена справа до розгляду у спрощеному провадженні.
01.03.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про перехід з спрощеного провадження в загальне провадження.
Ухвалою Комінтернівського районного суду 29.09.2021 року було вирішено перейти від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження.
26.10.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, посилаючись на раніше викладені вимоги своїх позовних вимог, вказав, що доводи, викладені у відзиві є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності, він наполягає на задоволенні своїх позовних вимог та зазначив, що він просить визнати покази електролічильника № 648258, який був розташований у квартирі АДРЕСА_3 , недійсними з 01.06.2019 року по 11.12.2019 року, у зв`язку з ти, що прилад не відповідач метрологічному Законодавству України та зробити перерахунок незаконно нарахованих коштів по лічильнику, забороненому до застосуванню, виходячи з його середнього споживання електроенергією; 200 квт за місяць, за період з 01.06.2019 року по 11.12.2019 року.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 року було закрите підготовче провадження по справі.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.11.2022 року справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди була прийнята до провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2023 року справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди була передана за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди була прийнята до розгляду.
До судового засідання позивач не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.
До судового засідання представник відповідача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом розглядом встановлено та не заперечується сторонами по справі, 23.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією № 1934197 за адресою АДРЕСА_2 . За умовами договору відповідач зобов`язується постачати електричну енергію на об`єкт позивача, а останні своєчасно сплачувати електричну енергію.
Як свідчить договір про користування електричною енергією № 1934197 позивачу було встановлено однофазний прилад обліку А648258 ХС331СХ10АК СО-5(5-15) ГП 1978.
Згідно п. 13 вказаного Договору енергопостачальник зобов`язується проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольні знімання показань приладів обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків та проводити планові повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами.
Відповідно відповіді ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» для лічильників типу СО-5 встановлено міжповірочний інтервал 8 років.
Позивачем надані квитанції про сплату послуг з електропостачання, які свідчать про той факт, що позивач своєчасно сплачував послуги за електропостачання. Відповідачем не надано доказів, про наявну заборгованість до липня 2019 року.
Відповідачем не надано доказів проведення повірки або заміни лічильника з часу його встановлення до грудня 2019 року. Також не надано доказів про недопуск позивачем робітників відповідача до липня 2019 року.
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України від 6 жовтня 1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику", який втратив чинність на підставі Закону № 2019-VIII від 13.04.2017 р., Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357 та які втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 р., Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312, Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №311, Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №122 від 8 лютого 2006 року та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 04 травня 2006 року №562.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357, були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, та втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 р. передбачалось, що:
- споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін (пункт 3);
- електроустановки побутового споживача повинні бути забезпечені засобом обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію (пункт 8);
- споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами (пункт 9);
- засоби обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок. Засіб обліку повинен мати пломбу з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломбу з відбитком клейма або логотипу енергопостачальника (пункт 10);
- розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку (пункт 19);
- знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця. Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим). Результати знятих уповноваженою особою електропостачальника (електророзподільного підприємства) показів засобу обліку обов`язково вносяться в абонентську книжку (розрахункову книжку) або зазначаються на корінці останнього розрахункового документа, наданого побутовим споживачем на перевірку, із зазначенням дати проведення зняття. У разі проведення побутовим споживачем розрахунків за спожиту електричну енергію згідно з показами встановленого на його об`єкті багатозонного засобу обліку обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується побутовому споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Під час зняття показів засобу обліку представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства) проводиться контрольний огляд цього засобу обліку. У разі відмови побутового споживача в доступі до об`єкта споживача або незабезпечення побутовим споживачем безперешкодного доступу представників електропостачальника до засобу обліку для проведення ними зняття показів (контрольного огляду) такий факт фіксується в акті про недопуск. Складений акт про недопуск підписується представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства), присутніми під час проведення зняття показів засобу обліку (контрольного огляду), та побутовим споживачем. У разі відмови споживача від підпису представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства) про це зазначається в акті про недопуск. Акт про недопуск без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники електропостачальника (електророзподільного підприємства). Один примірник акта про недопуск надається побутовому споживачу особисто, а у разі його відсутності або відмови в отриманні надсилається засобами поштового зв`язку. У разі отримання побутовим споживачем акта про недопуск поштою дата доступу узгоджується ним з електропостачальником (електророзподільним підприємством) за телефонами, зазначеними у цьому акті, або кол-центру. Складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом п`яти робочих днів від дня отримання акта про недопуск побутовий споживач не забезпечить представникам електропостачальника (електророзподільного підприємства) доступ до свого об`єкта для обстеження засобу обліку та/або не узгодить з ними дату проведення зазначеного обстеження (пункт 21);
- оплата спожитої електричної енергії може здійснюватись, зокрема, за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником (пункт 22);
- побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу обліку. Забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об`єкта для обстеження засобу обліку, електроустановок та електропроводки (пункт 42).
Одним із обов`язків енергопостачальника, встановлених п. 38 ПКЕЕН, є проведення не менш як один раз на 6 місяців контрольного огляд засобів обліку у побутових споживачів відповідно до затверджених графіків.
Спеціальними нормативно-правовими актами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, є, зокрема, Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Статтею 17 Закону України від 05.06.2014 року «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон), врегульовано питання повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації.
Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Частиною другою статті 17 Закону передбачено, що міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною третьою статті 17 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.
Відповідно до частини четвертої цієї статті, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб (далі - засоби вимірювальної техніки), на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначає Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 №474 (далі Порядок).
Згідно з пунктом 6 Порядку, періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок виконавців.
Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 передбачено договірні умови постачання електричної енергії на роздрібному ринку, постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку., постачання електричної енергії на роздрібному ринку, порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії, права, обов`язки та відповідальність електропостачальника, права та обов`язки споживача, зокрема, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати розрахункові документи на вимогу представників електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень або після отримання споживачем офіційного запиту відповідного учасника роздрібного ринку) для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу комерційного обліку; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку.
Досліджуючи Договір про користування електричною енергією № 1934197 від 23.07.28 року, на предмет прав і обов`язків Споживача і Енергопостачальника щодо передачі показників лічильнику, періодичного знімання показників приладів обліку у Споживача, надання розрахункових документів для перевірки правильності оплати та відповідності записів у ній показанням приладу обліку, то суд робить такі висновки: надання Споживачем розрахункових документів для перевірки правильності оплати та відповідності записів у ній показанням приладу обліку проводиться Споживачем на вимогу представників Енергопостачальника, а не Споживачем в обов`язковому порядку, що узгоджується з описаними вище нормами чинного законодавства та законодавства, яке діяло до 11.06.2018 р., тобто ОСОБА_1 зобов`язаний був надавати вказані документи тільки на вимогу представників АТ «Харківобленерго» , але судом установлено, що таких вимог відповідачем не заявлялось; в договорі, як і в нормах чинного законодавства та законодавства, яке діяло до червня 2018 р. міститься обов`язок Енергопостачальника проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків; в договорі відсутній прямий обов`язок Споживача самостійно передавати показання лічильника.
Судом встановлено та визнається сторонами, що не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків за вказаний період не проводився.
Посилання представника відповідача на той факт, що позивач не допускав представників відповідача для перевірки також не знайшло свого підтвердження за період до липня 2019 року всі акту про недопуск, надані відповідачем вже після липня 2019 року та не можуть слугувати доказом відмови позивача від заміни лічильника в передбачений Законодавством України строк.
За ініціативою ОСР було прийнято рішення провести власну експертизу лічильника електричної енергії типу СО-5 № 648258, якій є власністю АТ «Харківобленерго», знятого 11.12.2019 року
Згідно Протоколу споживачу було запропоновано бути присутнім під час проведенням експертизи, але останній не з`явився.
За результатами проведеної експертизи складено Протокол № 150 від 28.07.2021, було встановлено, що метрологічні характеристики лічильника СО-5 № 648258тт не відповідають встановленим вимогам до лічильників класа 2.5. при перевірці чутливості електролічильника було встановлено, що лічильник не вимірює електричну енергію при струмі навантаження 0,05 А напрузі 220 В cos f=1. Також зазначено, що відповідно до п. 5.13.1 Мінімальні вимоги до класу точності та функціональності ЗВТ у складі вузлів обліку під час проектування нового будівництва, модернізації, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок, а також при встановлені на заміни ЗВТ, у залежності від рівня напруги та потужності для ТКО. Дозволяється використання ЗВТ вищого класу точності та функціональності. Клас точності для лічильника встановленого у належному споживачеві приміщенні має бути не нижче 2,0 (А). враховуючи належність лічильника АТ «Харківобленерго» порушень з боку Споживача не вбачається.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Звернувшись до суду із позовом, позивач просив суд визнати покази лічильника недійсності внаслідок несправності прибору обліку та зобов`язати відповідача провести перерахунок за спірний період. Вказані позовні вимоги не узгоджуються із частиною другою статті 16 ЦК України, якою передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Суд вважає, що оскільки АТ «Харківобленерго», як виконавець послуг із надання електричної енергії не виконало свій обов`язок щодо повірки засобів обліку, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання АТ «Харківобленерго» здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг за користування електричною енергією позивачем.
Суд вважає помилковим посилання представника відповідача на рішення Верховного суду від 08.04.2020 року № 462/5889/16, оскільки предметом судового розгляду у вказаній справі був захист прав споживачів житлово-комунальних послуг, визнання відсутності договірних відносин та зобов`язань у зв`язку з відсутністю договірних відносин, визнання безпідставним нарахування заборгованості з оплати за утримання будинку, прибудинкової території та послуг за централізоване опалення внаслідок відсутності договору, а не правильності роботи лічильника.
Відповідно вимог п. 2.3.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. разі тимчасового порушення роботи вузла обліку (у частині вимірювання обсягу електричної енергії та/або параметрів) не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення вимірювань до дня відновлення вимірювань, визначається відповідно до Кодексу комерційного обліку.
Відповідно до п. 8.6.11 Кодексу комерційного обліку електрично енергії, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 311 від 14.03.2018 року середньодобовий обсяг споживання електричної енергії електроустановками споживача для цілей розрахунків визначається у кВт·год з округленням до чотирьох цифр після коми на основі фактичного споживання в аналогічному періоді попереднього року, розрахованого з урахуванням знятих фактичних або (у разі їх відсутності) оціночних показів лічильника та коефіцієнта приросту/зниження споживання (для індивідуальних побутових споживачів).
У разі відсутності відповідних історичних даних середньодобовий обсяг споживання розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів, кількості днів між цими зчитуваннями при умові, що між датами зчитування цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи).
Для непрацюючих лічильників визначення середньодобового обсягу споживання електричної енергії проводиться після відновлення роботи вузла обліку на основі двох найближчих до періоду розрахунку зчитаних та переданих фактичних показів лічильника при умові, що між датами зняття цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи).
Коефіцієнт приросту/зниження споживання розраховується у відносних одиницях з точністю до чотирьох цифр після коми як співвідношення приросту/зниження величини усередненого середньодобового обсягу споживання всіх індивідуальних побутових споживачів, для яких в ОСР наявні фактичні (отримані з лічильників) дані на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим, щодо їх споживання у розрахунковому місяці, у порівнянні з аналогічним періодом минулого року.
У разі сумніву споживача у правильності розрахунку величини середньодобового обсягу споживання електричної енергії він може звернутися до оператора системи або відповідного ППКО для здійснення контрольного зчитування та звірки показів або надання детальних пояснень щодо здійсненого розрахунку та/або ініціювати розгляд та вирішення суперечки згідно з цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача, в межах позовних вимог, частково та зобов`язання АТ «Харківобленерго» провести перерахунок спожитої електроенергії ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 , за період з 01.06.2019 року
по 11.12.2019 відповідно вимог п. 2.3.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. Посилання позивача не необхідність проведення перерахунку з розрахунку середньомісячного споживання електроенергії у розмірі 200 квт не знайшло свого підтвердження, оскільки сторонами не надано даних щодо середньомісячного споживання електричної енергії позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України " Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказано в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає доведеним, що протиправні дії АТ «Харківобленерго», якими були порушені права споживача на отримання належних послуг, призвели до необхідності застосування позивачем додаткових зусиль для пристосування та організації свого побуту, переживання дискомфорту, порушення усталеного повсякденного порядку. Вказані фактори свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди і дають йому право на відшкодування такої шкоди.
Враховуючи тривалість порушення, із урахуванням всіх обставин справи та вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку про визначення розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з АТ «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 в сумі 5000,00 грн.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки в даних правовідносинах позивач звільнена від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, ст. 714 ЦК України, ст. 24-27 Закону України від 6 жовтня 1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику", який втратив чинність на підставі Закону № 2019-VIII від 13.04.2017 р., Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357 та які втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 р., Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312, Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №311, Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №122 від 8 лютого 2006 року та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 04 травня 2006 року №562, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати покази електролічильника № 648258, який був розташований за адресою
АДРЕСА_4 , за період з 01.06.2019 року
по 11.12.2019 року, недійсними.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Харківобленерго» провести перерахунок спожитої електроенергії ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 , за період з 01.06.2019 року
по 11.12.2019 відповідно вимог п. 2.3.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії , затрверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року.
Стягнути з АТ «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. в якості моральної шкоди
Стягнути з АТ «Харківобленерго» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса мешкання АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18.11.2005,

відповідач: Акціонерне товариство "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", юридична адреса 61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Георгія Тарасенка, будинок 149, .

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024 року.

Головуючий суддя -