РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 949/158/23

Провадження № 22-ц/4815/679/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство "Таскомбанк",

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Рівне апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 березня 2024 року, ухваленого в складі судді Оборонової І.В., дату складання повного тексту рішення не вказано, у справі № 949/158/23.

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 115280,00 гривень, строком користування на 36 місяців зі сплатою 11,99 % річних від суми боргу за договором та 2,19 % щомісячних від суми кредиту.

07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», укладено Договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором № від 20.08.2021 року перейшло до АТ «Таскомбанк».

Відповідачка умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 21 листопада 2022 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 20 серпня 2021 року, становить 141726,56 грн. та складається із: 104341,18 грн. - заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченої); 10557,47 грн. заборгованості по річним процентам (в т. ч. простроченими) та 26827,91 грн. - заборгованостями по щомісячним процентам (в т.ч. простроченими).

Просив суд про задоволення позовних вимог.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 березня 2024 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не взяв до уваги те, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 №ТАСЦФР-10-2016 та реєстру прав вимоги від 26.08.2021 до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20.08.2021 року.

Згідно з пунктом 2.2. договору про відступлення прав вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Вважає, що позивач є належним кредитором та в обґрунтування позовних вимог надав докази видачі коштів за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ "Таскомбанк" був укладений договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно п. 2.1 якого первісний кредитор - (ТОВ «ФК «ЦФР») передав (відступив) новому кредитору (АТ "Таскомбанк") свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них.

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.6) та того ж дня нею було підписано кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту 115280,00 грн.; строк, на який надається кредит 36 місяців.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5584884, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1. Кредитного договору, передбачено, що всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 16 червня 2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua з якими Позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується, підписавши цей Договір.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, цей Договір, паспорт кредиту № 5584884 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 16 червня 2021 року, складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5584884, який також підписаний відповідачкою, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: сума кредиту 115280,00 грн.; строк, на який надається кредит - 36 місяців; щомісячні проценти 2,19 % від суми кредиту; річні проценти загальні 11,99 % від суми боргу за договором. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від дня укладення договору (а.с.5).

У позовній заяві, представник позивача вказує, що кредитні кошти відповідачкою було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі.

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 письмово повідомлена про те, що права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що був укладений між нею та ТОВ «ФК «ЦФР», на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР- 10-2016 від 07 жовтня 2016 року буде відступлено АТ "Таскомбанк" .

На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», відповідно до п.2.1. якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує АТ "Таскомбанк" за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.13-16).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що сторони погодили, що ТОВ «ФК «ЦФР» має право щоденно передавати (відступати) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до Позичальників, а АТ «Таскомбанк» зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимоги є невід`ємною частиною цього Договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим Договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно реєстру прав вимоги, вказують у кожному окремому Реєстрі до цього Договору. Реєстр прав вимог складається Сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі .xls).

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до п.4.2. Договору, новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора, що вказаний в п.11 цього Договору в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора Реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. Оплата вважається здійснена в момент зарахування на рахунок первісного кредитора, вказаного в п. 11 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана у відповідному Реєстрі прав вимог (п.4.3. Договору про відступлення права вимоги).

Згідно із витягом з Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 26 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до Позичальників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20 серпня 2021 року (а.с.20).

Відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 21 листопада 2022 року, заборгованість відповідачки за кредитним договором № від 20 серпня 2021 року, станом на 21 листопада 2022 року становить 141726,26 грн., з яких 104341,18 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 10557,47 грн. - заборгованість по щомісячним відсотках (в т. ч. прострочених); 26827,91 грн. - заборгованість по щомісячним процентах (в т. ч. прострочених).

Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поряд з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі 6-459цс17 та у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2018 року у господарській справі № 914/868/17.

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам».

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» вважає себе кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20.08.2021, укладеним боржницею з ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», право вимоги за яким перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016.

07.10.2016 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Отже, на час укладення договору відступлення права вимоги від 07.10.2016 боргові зобов`язання за кредитним договором № від 20.08.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.

Обумовлений сторонами у пункті 3.4. договору про відступлення прав вимоги строк, з якого право вимоги переходить до нового кредитора (з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимог), не дає підстав для висновку про перехід до нового кредитора права вимоги за тими кредитними договорами, які будуть укладені з первісним кредитором після набрання чинності договором про відступлення прав вимоги.

Доводи апеляційної скарги про набуття права вимоги до відповідачки відповідно умов договору № від 20.08.2021, якими сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, апеляційний суд відхиляє, оскільки положень, якими б було передбачено можливість передання первісним кредитором права вимоги до позичальників новому кредитору за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому, вказаний договір не містить.

Пунктом 1.4. договору про відступлення прав вимоги передбачено, що термін заборгованість має таке значення: «невиконані позичальником грошові зобов`язання перед Первісним кредитором в частині залишку суми заборгованості відповідно до умов Кредитного договору станом на дату відступлення прав вимоги Новому кредитору згідно з графіком, зазначеним у п. 3.1.2 цього Договору».

За змістом договору про відступлення прав вимоги термін право вимоги має таке значення: «права грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами Первісного кредитора за Кредитними договорами до Позичальників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та Позичальниками Кредитних договорів, та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами і Договорами забезпечення (пункт 1.7.).

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий: Гордійчук С.О.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.