Справа № 342/817/24
Провадження № 2/342/470/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 73141 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 29756,94 грн; стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.06.2024 року йому стало відомо про відкриття приватним виконавцем Кушніром О.В. виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №73141 від 12.06.2021, виданого приватним нотаріусом Києво-Святощинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 29 756,94 гривень. Також приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Позивачу невідомо, яким чином ТОВ «Вердикт Капітал» стало його кредитором та на підставі чого видано виконавчий напис, оскільки жодних нотаріально посвідчених кредитних договорів ні з ТОВ «Вердикт Капітал», ні з ПАТ «Альфа-Банк» не укладав, повідомлень про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Вердикт Капітал» не отримував, а анкета-заява, на яку посилається відповідач, від 30.08.2017 року не є кредитним договором, а є заявою про надання банківських послуг з відкриття поточного рахунку для фізичної особи. Всі умови за цією заявою виконано позивачем в повному обсязі. Крім цього, зазначив, що анкета-заява не була нотаріально посвідченою.

Також вказав, що виконавчий напис вчинено з порушенням умов його вчинення, передбачених ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», а тому вважає його таким, що не підлягає виконанню. Зазначена сума грошових вимог розрахована неправильно, не є безспірною, відповідачем не було подано нотаріусу документи, визначені п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (далі - Переліку); на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису норма законодавства, яка дозволяла вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах на підставі кредитних договорів в простій письмовій формі, була визнана судом нечинною. Натомість залишався чинним п.1 Переліку документів, згідно якого для одержання виконавчого напису додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документ, що встановлює прострочення виконання. У зв`язку з цим нотаріусом було незаконно вчинено виконавчий напис на підставі договору вчиненого у простій письмовій формі, а не оригіналу нотаріально посвідченого договору. Приватним нотаріусом не було враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже нечинні, та повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Крім цього, не погоджується із сумою грошових вимог, зазначених у оскаржуваному виконавчому написі, оскільки така не є безспірною та розрахована неправильно, а у приватного нотаріуса були відсутні документи, визначені п.1 Переліку. Виконавчий напис №73141 від 12.06.2021 вчинено без повідомлення позивача про наявність боргу та вчинення виконавчого напису, а нотаріус та кредитор не повідомили позивача письмово про вчинення виконавчого напису згідно кредитного договору. Неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оскаржити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою від 14.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судові засідання учасники справи не з`являлись.

13.06.2024 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., судові повістки повернулися без вручення; копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з копіями доданих до неї документів повернулися із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Письмових пояснень по суті спору на адресу суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Cудом встановлено, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 73141, про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 490974974 від 30 серпня 2017 р., укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Строк платежу за кредитним договором № 490974974 від 30 серпня 2017 р.настав, боржником допущено прострочення платежів, сума заборгованості складає 29106,94 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 29756,94 грн.

15.12.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 66429773 з примусового виконання виконавчого напису №73141 від 12.06.2021.

Також в матеріалах справи знаходиться копія анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного з ОСОБА_1 30.08.2017 року.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав, шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У ст. 87 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний правовий висновок «…постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23».

Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин.

На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис № 73141 від 12.06.2021 був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі N 299/1160/16-ц, провадження N 61-22900св18).

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі N 357/12818/17, від 27.08.2020 року у справі N 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30.09.2019 року (справа N 357/12818/17), від 15.01.2020 року (справа N 305/2082/14-ц).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису з`ясовувала питання існування заборгованості, її розмір, що зазначений у виконавчому написі. Крім цього, відповідач не надав доказів направлення боржнику ОСОБА_1 повідомлення з вимогою сплатити борг та факт отримання ним такого повідомлення.

Суд враховує, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості ОСОБА_1 , також не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся ОСОБА_1 про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень).

Суд вважає, що нотаріус Грисюк О.В., при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували доводи позивача, відповідачем не подано та судом таких не встановлено.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис № 73141 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 490974974 від 30 серпня 2017 р., укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , загальна сума, що підлягає стягненню 29756,94 грн, вчинено з порушенням вимог закону, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що для його видачі були достатні правові підстави, у зв`язку з чим є підстави для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Судові витрати зі сплати судового збору слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 15, 16, 18, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 280-289, 352, 354, ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 73141 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 29 756, 94 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, 5 Б, м.Київ, 04053;

треті особи:

- приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса: вул. Європейська, 11/2, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132;

- приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович, адреса: вул. Чорновола, 4, офіс 2, м.Івано-Франківськ, 76018.

Повний текст судового рішення складено 16.09.2024 року.

Суддя Андріюк І. Г.