Провадження № 2/127/5052/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Антонюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Вінниця, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін, які в зареєстрованому шлюбі не перебували, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

15.11.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що станом на день звернення до суду із даним позовом, заборгованості у відповідача зі сплати аліментів немає, однак, суми аліментів не достатньо для забезпечення додаткових витрат на дитину.

Згідно виписки з медичної карти стоматологічного хворого, ОСОБА_3 має діагнози: хронічний глибокий, середній та гострий середній карієс багатьох зубів.

У зв`язку з даним діагнозом лікаря, позивач звернулась до відповідача для прийняття рішення про термінове лікування зубів дитини та розподіл витрат порівну, на що останній повідомив, що компенсувати додаткові витрати може згідно рішення суду.

Позивач вирішила розпочати лікування дитини самостійно.

Реставрація зубів 11, 21 фотополімерним матеріалом Brilliant EG ОСОБА_3 здійснено лікарем ОСОБА_4 , понесені витрати становлять 5 800 грн.

Лікування було продовжено в стоматологічній клініці «Пріор», в якій запропоновано якісні матеріали та кращу ціну.

На даний час, на лікування зубів ОСОБА_3 в стоматологічній клініці «Пріор» витрачено 29 886 грн.

Таким чином загальна сума додаткових витрат пов`язаних з лікуванням зубів доньки складає 35 686 грн.

На думку позивача, відповідач повинен брати участь у поточних додаткових витратах на утримання доньки, однак він добровільно компенсувати понесені нею витрати відмовляється, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даною позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 17 843 грн., що становить половину суми додаткових витрат, понесених позивачем. Крім того, просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

15.11.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 5).

Згідно виписки з медичної карти стоматологічного хворого №30008 клініки «Пріор» та акту №16 від 23.11.2023 року, ОСОБА_3 має діагнози: хронічний глибокий, середній та гострий середній карієс зубів.(а.с.9, 10)

Як вбачається із талонів-накладних з 26.10.2023 року по 14.11.2023 року, витрати на лікування зубів ОСОБА_3 в стоматологічній клініці «Пріор» становлять 29 886 грн.(а.с.6-8)

Відповідно до Акта №16 від 21.11.2023 року, лікар-стоматолог ОСОБА_4 надавала стоматологічні послуги ОСОБА_3 . Загальна вартість робіт становить 5 800 грн. (а.с.10).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст.180Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідност.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як визначено ст.ст. 141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно ст.185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

У п. п. 18, 19 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що до передбаченої ст.185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини

Окрім цього, слід зауважити, що звичайні регулярні витрати становлять основу аліментів, а будь-які додаткові витрати, обумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей, лікування тощо, є додатковими витратами на дитину і не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Що стосується заявлених вимог в частині стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується наданою до матеріалів позовної заяви копією Договору №55 про надання правничої допомоги від 07.12.2023 року, укладеного між адвокатом Швець А.В. та позивачем ОСОБА_1 , відповідно до п.2.1. якого визначено, що гонорар визначається за угодою сторін та становить 4 000 грн. (а.с.11), детальним описом робіт № АВ-00001 від 07.12.2023 р. (а.с.12).

У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 180, 182, 184, 185, 192 СК України, ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 17 843 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок три) гривні 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: