КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/6528/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4531/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Домітращук Ірини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2023 року про ухвалення додаткового рішення у складі судді Мерзлого Л.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року адвокат Возний М.В. в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, а відповідачем ОСОБА_3 по даній справі здійснено оплату правової допомоги у розмірі 12 000 грн адвокату Возному М.В., що відповідно до ст. 137 ЦПК України є судовими витратами та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_3 - адвокатом Возним М.В. надано договір про надання правової допомоги від 15 вересня 2022 року, укладений між адвокатом Возним М.В. та ОСОБА_3. Згідно вказаного договору, вартість послуг, які надає адвокат, відповідно до п.1.1 даного договору зазначається в додатковій угоді до договору, яка є його невід`ємною частиною. Сума вартості послуг сплачується в момент підписання договору.

15 вересня 2022 року адвокат Возний М.В. та ОСОБА_3. уклали додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15 вересня 2022 року, згідно якої варіть наданих адвокатом послуг у даній справі становить 12 000 грн. Згідно квитанції до прибуткового ордеру від 15 вересня 2022 адвокатом Возним М.В. прийнято від ОСОБА_3 12 000 грн в якості оплати послуг за договором про надання правової допомоги від 15 вересня 2022 року.

Додатковою ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2023 року заяву адвоката Возного М.В. в інтересах ОСОБА_3 - задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Домітращук І.М. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану додаткову ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що представником відповідача було порушено строки для подання заяви про стягнення судових витрат, оскільки позовна заява була залишена без розгляду ухвалою 31 серпня 2023 року.

Посилається на те, що судом в додатковій ухвалі не вирішувалось питання щодо строків звернення з даною заявою до суду, такий строк не поновлювався, а отже судом не могло бути задоволено дану заяву.

Скаржник вказує, що з документів доданих до заяви не вбачається, яка саме правнича допомога надавалась у справі, а також відсутні акти надання послуг за договором.

Крім того, зазначає, що судові засідання через воєнний стан та окупацію м. Ірпінь частково не проводилися, а в наступному позивачка залишила позов без розгляду, тобто по суті справа навіть не розглядалася.

Вважає, що сума 12 000 грн не може бути відшкодована за рахунок позивача, оскільки суд не вирішив даний спір по суті, а отже такий розмір витрат є неспівмірним та не підлягає задоволенню.

Вказує, що ні в договорі, ні в додатковій угоді відповідачем не зазначено, за які саме послуги сплачується гонорар у розмірі 12 000 грн.

Посилається на те, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатський витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначає, що у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17 «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін».

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Возний М.В. в інтересах ОСОБА_3 , вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а додаткову ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2023 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Домітращук І.М. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Возного М.В. в інтересах ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2023 до суду представником позивача, адвокатом Домітращук І.М., було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.08.2023 позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

29 березня 2021 року від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Возного В.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій він, посилаючись на частину 5 ст. 142 ЦПК України, просив стягнути з позивачки на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.

Задовольняючи заяву відповідача про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що витрати понесені відповідачем є співмірними та доведеними належними доказами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

При цьому як убачається з матеріалів справи, за весь час її розгляду відбулося лише одне судове засідання, призначене на 14.12.2021 (а.с. 154).

Наступні судові засідання, 24.03.2022, 18.08.2022, 03.10.2022, 22.11.2022, 15.03.2023, 09.05.2023, 18.07.2023, 31.08.2023 не відбулися.

Отже, нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Схожий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 по справі № 148/312/16-ц, у постанові від 12.11.2020 у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання його процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу, оскільки звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначене дає підстави для висновків про те, що оскаржувана ухвала суду як постановлена з порушенням норм процесуального права, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви адвоката Домітращук І.М. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Домітращук Ірини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткову ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2023 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви адвоката Возного Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: