Справа № 242/243/24
Провадження № 2-о/242/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування Селидівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначив, що його батько ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та потребує у зв`язку з станом здоров`я постійного догляду, а заявник є єдиною особою, яка може такий догляд здійснювати. Просив встановити факт постійного догляду за батьком, інвалідом 2 групи ОСОБА_2 , який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, вказуючи, що встановлення такого факту необхідно для отримання соціальних пільг та виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, суддя приходить до наступних висновків.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Велика Палата Верховного Суду 18 січня 2024 року у справі 560/17953/21 зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Щодо підстав встановлення факту, що має юридичне значення, викладених у заяві, а саме встановлення факту догляду заявником за своїм батьком з метою отримання соціальних пільг, а також реалізації прав та обов`язків, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", суд зауважує наступне.

Згідно зі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено, що у разі виявлення особи, яка за станом здоров`я не спроможна самостійно прийняти рішення про необхідність надання їй соціальних послуг, заяву про надання соціальних послуг зобов`язані подати законний представник такої особи, орган опіки та піклування або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади.

Викладене вказує на те, що законом передбачено соціальний захист особи, яка потребує догляду, та для цього створені територіальні органи соціального захисту населення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обраний заявником спосіб судового захисту не є належним, оскільки право особи, яка потребує догляду, може бути захищено у спосіб призначення їй опікуна чи надання відповідної соціальної послуги. У разі відмови у такому захисту, заінтересована особа може оскаржити таку відмову в суд та в загальному порядку доводити як потребу в постійному догляді, так і факт його здійснення.

Крім того, відповідно до листа голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 24.01.2024 року, зазначено, що під час правового режиму воєнного стану зросла кількість справ окремого провадження для можливості отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, надання дозволу на перетин кордону, тощо. Тому, судам роз`яснено, що необхідно дотримуватися належного процесуального порядку справ окремого провадження, чіткого визначення правової природи справ окремого провадження, мети встановлення певного юридичного факту й наявності доказів, на підставі яких такий факт встановлюється (ст. 319 ЦПК України).

Судом встановлено, що одна із підстав встановлення даного факту є реалізація прав та обов`язків заявника, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", однак в заяві ним не зазначено в якості заінтересованої особи, відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (військовий комісаріат).

Крім того, між заявником та відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (військовий комісаріат) може виникнути спір щодо даних вимог, тому вбачається наявність спору про право.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування Селидівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 315 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування Селидівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя