Справа № 216/5698/22
провадження №2/216/327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання Кравець А.С.

без застосування технічного запису за клопотанням представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Моторне (транспортне) страхове бюро України,про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свою заяву обґрунтовує наступним: 19.04.2022 року було пошкоджено майно ОСОБА_1 у ДТП, що сталося за наступних обставин: 19 квітня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, на автодорозі Н-23 Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя 23 кілометрі водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SkodaOctavia» з днз НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «KiaSportage 2.0 і» з днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 (чоловік Позивача ОСОБА_1 ), який рухався попереду. Даний транспортний засіб є власністю Позивача ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 27.02.2007 року. При ДТП автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями Відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SkodaOctavia» з днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 , на момент вчинення ДТП не була застрахована в страховій компанії.

29.07.2021 року ОСОБА_3 (чоловіком позивачки), так як він був за кермом та потрапив у ДТП, електронною поштою було направлено повідомлення про дорожньо транспортну пригоду з відповідним пакетом документів до МТСБУ, та 04.05.2022 року шляхом електронної пошти ОСОБА_3 отримав відповідь з МТСБУ про відмову у відшкодуванні шкоди, так як транспортний засіб «KiaSportage 2.0 і» з днз НОМЕР_2 не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно не є забезпеченим.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 131973 грн. 16 коп. матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, 30 000 грн. 00 в якості відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, які складаються з судового збору за подання вимог майнового та немайнового характеру у розмірі 2312 грн., також грошові кошти за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496 грн., грошові кошти в розмірі 1015 грн. 20 коп. у якості відшкодування витрат на проведення транспортно товарознавчого дослідження та витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.

Представник позивача адвокат Павленко В.В. в судове засідання з`явився, заявив усне клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди: просить суд стягнути з відповідача 90929 грн. 31 коп. матеріальної шкоди (сума, встановлена за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи), в решті позов просить задовольнити. Представник позивача також заявив усне клопотання про проведення судового засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, в усному порядку заявив про визнання позовних вимог в частині стягнення 90929 грн. 31 коп. матеріальної шкоди (сума, встановлена за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи), в решті позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача також заявив усне клопотання про проведення судового засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що19 квітня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, на автодорозі Н-23 Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя 23 кілометрі водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SkodaOctavia» з днз НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «KiaSportage 2.0 і» з днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 (чоловік Позивача ОСОБА_1 ), який рухався попереду. Даний транспортний засіб є власністю Позивача ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 27.02.2007 року. При ДТП автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями Відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/2515/22 від 22.07.2022 року суд вирішив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного правопорушення на ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду по праві № 216/2515/22 від 03.10.2022 року було скасовано постанову Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/2515/22 від 22.07.2022 року та якою було визнано винним ОСОБА_2 в адміністративному правопорушенні за ст. 124 КУпАП

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст.283КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після вищезазначеного ДТП29.07.2021 року ОСОБА_3 (чоловіком позивачки), так як він був за кермом автомобіля та потрапив у ДТП, електронною поштою було направлено повідомлення про дорожньо транспортну пригоду з відповідним пакетом документів до МТСБУ, та 04.05.2022 року шляхом електронної пошти ОСОБА_3 отримав відповідь з МТСБУ про відмову у відшкодуванні шкоди, так як транспортний засіб «KiaSportage 2.0 і» з днз НОМЕР_2 не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно не є забезпеченим.

З метою визначення вартості матеріального збитку та відновлюваного ремонту вартості автомобіля Позивача ОСОБА_1 завданого в результаті ДТП автомобілю Позивача у наслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 19.04.2022 року, проведено транспортно товарознавче дослідження.

У відповідності до висновку експертного транспортно - товарознавчого дослідження № ЕД-19/112-22/3736-АВ від 08.06.2022 року по визначенню матеріального збитку, сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору автомобілю ОСОБА_1 «KiaSportage 2.0 і» з днз НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , у цінах на дату 19.04.2022 року складала 65 442 грн. 71 коп.

Згідно Висновку експертного дослідження від 08.06.2022 року № ЕД-19/112-22/3736-АВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на момент проведення дослідження становить 131 973 грн. 16 коп.

Ухвалою суду від 04.10.2023 року клопотання представника відповідача задоволено та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.Яка сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KiaSportageномерний знак НОМЕР_5 , завданого внаслідок ДТП, що відбулась 19.04.2022?

2.Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля KiaSportageномерний знак НОМЕР_5 ?

29.11.2023 року до суду надійшов Висновок експерта № 189/23 від 16.11.2023 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, у якому судовим експертом встановлено наступне:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KiaSportage номерний знак НОМЕР_5 , завданого внаслідок ДТП, що відбулась 19.04.2022 р. складає 66912,28 грн.;

- вартість відновлювального ремонту автомобіля KiaSportage номерний знак НОМЕР_5 на момент ДТП 19.04.2022 р. складає90929,31 грн.

Враховуючи п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів той, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Так, Висновок експертного дослідження № ЕД-19/112-22/3736-АВ від 08.06.2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KiaSportage, номерний знак НОМЕР_5 , складений судовим експертом сектору автотоварознавчих досліджень Кіровоградського НДЕКЦ МВС Рева Іваном Володимировичем, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (свідоцтво № НОМЕР_6 , видане ЕКК МВС 22.08.2019).

Дані про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України у Висновку відсутні.

Висновок експерта № 189/23 від 16.11.2023 по визначенню матеріального збитку по цивільній справі №216/5698/22 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, призначеної судом ухвалою від 04.10.2023 року складений судовим експертом Рейнюк Олександром Віталійовичем, свідоцтво № 543 від 29.11.2013 р, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Ухвалою суду від 04.10.2023 р. про призначення судової автотоварознавчої експертизи судового експерта ОСОБА_5 попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Суд вважає, що Висновок експерта № 189/23 від 16.11.2023 по визначенню матеріального збитку по цивільній справі №216/5698/22 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизиє повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак суд при вирішенні справи по суті бере до уваги саме даний Висновок експерта.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Як визначається в ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача - власника транспортного засобу «SkodaOctavia», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , на момент вчинення ДТП не була застрахована в страховій компанії.

Також, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3 (чоловік позивачки, власниці автомобіля KiaSportage номерний знак НОМЕР_5 ), який знаходився за кермом автомобіля у момент ДТП 19.04.2022 є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності.

Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Як вказується у позовні заяві, позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталась із заявами про надання інформації, щодо страхового відшкодування до МТСБУ, але на даний час виплата страхового відшкодування МТСБУ на користь позивача не проведена, страхові виплати не провели.

За результатами призначеної ухвалою суду від 04.10.2023 року судової автотоварознавчої експертизи було отримано Висновок експерта № 189/23 від 16.11.2023, у якому судовим експертом встановлено наступне:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля KiaSportage номерний знак НОМЕР_5 , завданого внаслідок ДТП, що відбулась 19.04.2022 р. складає 66912,28 грн.;

- вартість відновлювального ремонту автомобіля KiaSportage номерний знак НОМЕР_5 на момент ДТП 19.04.2022 р. складає 90929,31 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 90929 грн. 31 коп. заданої внаслідок ДТП майнової шкоди.

Щодо заявлених вимог позивачки ОСОБА_1 про стягнення 30000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В позовній заяві зазначається, що в результаті скоєної відповідачем дорожньо транспортної пригоди, позивачка зазнала моральної шкоди, що виразилося в душевних переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її автомобіля, в порушенні звичайного устрою життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат, а також наявність моральної шкоди позивачка обґрунтовує необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою, проведення експертизи, і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, зокрема, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та 81 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При наявності встановленого факту порушення прав позивачки моральна шкода наявна та констатується судом.

Суд приймає до уваги доводи позивачки про завдання їй моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна, та завдання фізичного болю, як безумовні і, враховуючи ступінь їх глибини, оскільки вина відповідача в заподіяні факту шкоди повністю підтверджується матеріалами справи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Між тим розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн. на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на наведене, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як заподіювача шкоди підлягає стягненню 5000 грн. моральної шкоди на користь позивачки, яка, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих душевних страждань.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 18000 грн. витратна правову допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 вказаного Закону представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У позовній заяві представник позивача - адвокат Павленко В.В. просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2022 року між Адвокатським об`єднанням Приват юрист та ОСОБА_1 було укладено договір № 17/11/22-1 про надання правової допомоги, на підставі якого було видано ордер на надання правничої допомоги адвокатом Павленко В`ячеславом Вікторовичем, а також між сторонами складено Акт прийому передачі наданих послуг, згідно якого розмір гонорару за аналіз наданих документів та консультація з правових питань по справі склала 2000 грн, а розмір гонорару за підготовку та направлення позову до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області склала 16000 грн., всього розмір гонорару адвоката 18000 грн.

Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Павленко В.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, без підстав не твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо до судового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 18000 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час (10 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт.

Більш того, послуга з направлення позовної заяви до суду фактично взагалі не відноситься до правничої допомоги адвоката та охоплюється послугою зі складання позовної заяви.

Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 1015 грн. 20 коп. в якості відшкодування витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, яка сталася 19.04.2022 року та вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача,на його замовлення Кіровоградським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України було проведено транспортно товарознавче дослідження.

Згідно квитанції від 03.06.2022 року позивачем було оплачено за проведення вказаного транспортно товарознавчого дослідження 1015 грн.20 коп.

Однак, оскільки вказане експертне дослідження не було визнано судом належним доказом у справі, адже експерта, який його проводив не було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, відтак у стягненні з відповідача 1015 грн. 20 коп. в якості відшкодування витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження слід відмовити.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача, оскільки Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1369 грн. 37 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90929,31 (дев`яносто тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 31 копійок) майнової шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1369 (одна тисяча триста шістдесят дев`ять гривень) 37 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: М.В. БУТЕНКО