Справа № 286/5163/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Максимець О. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування на вимогу дарувальника , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить розірвати договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Овруцької нотаріальної контори Житомирської області 02.03.1994 та зареєстрований в реєстрі за №2-577, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 , а останній прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що, укладаючи вказаний договір дарування, він хотів, щоб його рідний син - ОСОБА_3 проживав ближче до батьків. Однак, після одруження син переїхав жити в м. Сосновий Бор Ленінградської області Російської Федерації і в жовтні 2023 року повідомив, що не бажає взагалі повертатися до України. З 02.03.1994 і на сьогоднішній день відповідач жодним чином не дбає та не утримує належну йому квартиру. Він своїм відношенням до подарованого йому нерухомого майна створює загрозу безповоротної втрати дарунка, який має для нього - позивача велику немайнову цінність, оскільки в цю квартиру було вкладено багато сил та праці.

Відповідач не заперечує щодо розірвання договору дарування в добровільному порядку, однак в зв`язку із агресією Російської Федерації немає змоги приїхати в Україну.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених в позовній заяві. При цьому, позивач повідомив, що вказана спірна квартира є його єдиним житлом. На час укладення договору дарування він з дружиною, яка мала єврейське походження, готувалися виїхати за кордон на постійне місце проживання, а тому було прийнято рішення про дарування квартири синові. Однак, виїхати за кордон вони не змогли, так як дружина тяжко захворіла та невдовзі померла. Без дружини його виїзд став не можливий і він залишився проживати в подарованій квартирі. Він її фактично завжди і утримував. Коли в зв`язку з початком війни син повідомив, що він не буде приїздити в Україну, він зрозумів, що є загроза втратити єдине житло.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але наділав електронними засобами зв`язку заяву, якою повідомив, що у зв`язку з військовими діями між Україною та Росією немає можливості приїхати до України. Просить задовольнити позовні вимоги батька та розірвати раніше укладений договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вислухавши пояснення сторони позивача та врахувавши позицію відповідача, наведену в його заяві, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 243 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на момент укладення спірного договору, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Аналогічні положення містяться і в ст. 717 ЦК України. Так, положеннями ст. 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Правові підстави для розірвання договору дарування дарувальником, визначені ч. ч. 1-3 ст.727 ЦК України, а саме: дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка,що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

При цьому, ч. 4 ст.727 ЦК України визначено умову, за наявності якої дарувальник може вимагати розірвання договору дарування у випадку виникнення підстав для його розірвання, а саме - якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 02.03.1994 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , було укладено договір дарування, який було посвідчено державним нотаріусом Овруцької нотаріальної контори Житомирської області Шевчуком В. Ю. та зареєстровано в реєстрі №2-577. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_3 , його син, прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить дарувальнику ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Коростенським інвентарбюро 09.12.1993, зареєстрованого в цьому ж інвентарбюро в реєстровій книзі №14 за реєстровим номером 1813 (а. с. 5-6).

Копія витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного комунального підрриємтсва «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.05.2004, а також інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.12.2023 свідчать, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір дарування №б/н від 02.03.1994, Овруцька ДНК, реєстровий №2-577 (а. с. 7-8).

Відповідач щодо задоволення позову не заперечує та просить розірвати раніше укладений договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь свого батька - ОСОБА_1 , що вбачається з його письмової заяви. Квартира ж, яка передана в дар, є збереженою. Вона має для позивача велику немайнову цінність, оскільки є його єдиним житлом.

В ч.11 постанови №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України (на даний час ч.4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За встановлених обставин, враховуючи, що відповідач позов визнає, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Овруцької нотаріальної контори Житомирської області 02.03.1994 та зареєстрований в реєстрі за №2-577, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 , а останній прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 20.02.2024.