Справа № 303/9362/23
Провадження № 2/303/1451/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря Добош О.Ю.

розглянувши в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган Опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган Опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської сільської ради про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги тим, що від шлюбу, який розірвано 20.05.2015 року, вони мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні і проживає разом з нею. Відповідач не виявляє бажання спілкуватися з донькою та проводити час разом з нею. Участі у її вихованні взагалі не бере.Вихованням та доглядом за дитиною займається позивач та її чоловік ОСОБА_5 з яким вони перебувають у шлюбі та разом з дітьми ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають за адресою АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що ОСОБА_5 піклується про ОСОБА_4 як про власну доньку та активно бере участь у її вихованні.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представника виконавчого комітету органу опіки Кольчинської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та просили долучити до справи висновок органу опіки і піклування від 07.02.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог в якості доказів позивачка долучила розрахунок заборгованості зі сплати аліментів які має виплачувати відповідач згідно виконавчого листа №303/2191/15-ц, виданого 20.05.2015 року Мукачівським міськрайонним судом на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600,00 гривень. Залишок заборгованості становить - 20076, гривень, що свідчить про суб`єктивне міркування самим позивачем, оцінювання ситуації на свою користь.

Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб дитина зареєстрована разом з позивачкою та теперішнім її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Згідно висновку органу опіки та піклування Кольчинської селищної ради встановлено про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На комісії з питань захисту прав дітей Кольчинської селищної ради було заслухано обох батьків. Мати позивач ОСОБА_1 хоче позбавити ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що він не спілкується з дитиною, тривалий час не сплачував аліменти та фінансово не допомагає.

Відповідач вважає, що жодних доказів, які б засвідчували факт неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків та ухилення їх виконання, позивачкою не надано. Він сплатив заборгованість по аліментах і хоче фінансово допомагати дитині в подальшому. Тому відповідач просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог, окільки він бажає спілкуватися, виховувати та фінансово підтримувати свою доньку.

Окрім, цього у висновку зазначено, що їх спільна донька ОСОБА_4 повідомила, що хоче мати можливість спілкуватися із своїм батьком.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Посилання позивачки на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не приймає участь у вихованні дитини в судовому засіданні не було встановлено, не доведено ухилення від батьківських обов`язків, а також не підтверджено належними доказами, що до відповідача застосовувалися будь-які заходи впливу.

Крім, того дитина виявила бажання спілкуватися в подальшому зі своїм батьком.

Долучені позивачкою до матеріалів справи розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням на утримання дитини (а.с.9), довідку про склад сім`ї (а.с.11), довідкою про місце реєстрації не можна вважати належними доказами, оскільки вони не підтверджують вищевикладені позивачкою обставини.

Наявність заборгованості по сплаті аліментів не може бути беззаперечною підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідачем додано заперечення на позовну заяву в якій пояснив, що заборгованості перед позивачем по аліментах у нього відсутні, заборгованість існує перед виконавчою службою за несплату штрафів, а також вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вищий спеціалізований суд України у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Отже, з наданих позивачем доказів не вбачається наявність підстав передбачених ст.164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, які складаються з судового збору не відшкодовується позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, 247, 258-259, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган Опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Головуючий Володимир МОНИЧ