Справа № 946/57/24
Провадження № 2-о/497/40/24
УхвАла

02.02.24 року суддя Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління національної поліції в Одеській області, Національна поліція України, ОСОБА_2 , Міністерство внутрішніх справ України, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Вища рада правосуддя, Офіс Генерального прокурора, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 року заявниця звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із зазначеною заявою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2024 року, підсудність зазначеної справи за заявою ОСОБА_1 визначено Болградському районному суду Одеської області .

31.01.2024 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено судді Раца В.А.

Вивчивши заяву на предмет дотримання її вимогам ст.ст. 175 і 177,293,315-318 ЦПК України, суддя дійшов до висновку, що вона не відповідає вимогам вищезазначених норм закону та підлягає залишенню без руху.

Як вбачається з заяви, заявниця ставить питання про встановлення юридичного факту.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Із заяви про встановлення факту, з якою звернулася заявниця, не вбачається з якою метою вона просить встановити юридичний факт .

Крім цього, в заяві вона просить звільнити її від сплати судового збору в силу того, що цією заявою вона порушує питання національної безпеки.

Як вбачається з вимог ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір за подання заяви у справах окремого провадження фізичною особою встановлюється на рівні 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підставі на які посилається заявниця щодо звільнення її від сплати судового збору, не знайшли свого підтвердження та законодавчого обґрунтування, тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175,177,185,293,315-318 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління національної поліції в Одеській області, Національна поліція України, ОСОБА_2 , Міністерство внутрішніх справ України, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, Вища рада правосуддя, Офіс Генерального прокурора, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

В разі не усунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А.Раца