Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/765/23
Провадження № 2/499/26/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Погорєлова І.В. за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області клопотання представника відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО», фермерського господарства «Адапт» - Ставніченка Максима Віталійовича про розподіл судових витрат ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Устимчик Михайло Володимирович до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО», фермерського господарства «Адапт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її повернення, скасування державної реєстрації.

08 січня 2024 року у зазначеній справі ухвалено рішення відповідно до якого в задоволенні позову відмовлено.

11 січня 2024 року до канцелярії Іванівського районного суду Одеської області представником відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО», фермерського господарства «Адапт» - Ставніченко Максимом Віталійовичем були подані заяви про розподіл судових витрат, в яких він просив стягнути з позивачів в рівних частках на користь відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО» витрати понесені на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень та на користь фермерського господарства «Адапт» стягнути з позивачів в рівних частках витрати понесені на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

Свої заяви представник відповідачів обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО» та адвокатом Ставніченко Максимом Віталійовичем був укладений договір про надання правової допомоги № 29/08/23 від 09.08.2023 року та відповідно до додаткової угоди №01/09 від 01.09.2023 року було встановлено розмір оплати за надання правової допомоги із представництва ТОВ «ТЕРА АГРО» у фіксованому розмірі 15 000 гривень та між фермерським господарством «Адапт» та адвокатом Ставніченко Максимом Віталійовичем був укладений договір про надання правової допомоги № 29/08/23 від 09.08.2023 року та відповідно до додаткової угоди №02/09 від 01.09.2023 року було встановлено розмір оплати за надання правової допомоги із представництва ФГ «Адапт» у фіксованому розмірі 15 000 гривень.

Представник позивача надав свої заперечення стосовно клопотань про розподіл судових витрат, просив відмовити в задовленні даних клопотань та зазначив, що представником відповідачів не надано попередній орієнтований розрахунок судових витрат, так як він є обов`язковою складовою першої заяви по суті. у разі того, якщо суд прийде до висновку про задоволення заявлених вимог просив суд звернути увагу, що у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував розмір судових витрат на правову допомогу позивачу у розмірі 15000 гривень так як така сума є завищеною, тому він також вважає, що сума витрат на правову допомогу відповідачів є завищеною та підлягає зменшенню.

В судове засідання представник відповідача не зявився, проте надав клопотання про його розгляд за відсутності та аполягав на поданих заявах.

Представник позивача в судовому засідпанні заперечував проти задоволення клопотання про розподіл судових витра, просив відмовити у задоволенні з підстав викладених у запереченні.

Ознайомившись з даними клопотаннями, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені таких заяви слід відмовити з наступних підстав.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, надані представником відповідачів докази на підтвердження витрат не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі , адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги, додаткова угода та акт виконаних робіт. Проте, будь-яких інших доказів на підтвердження існування та розміру понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, детальний опис виконаних робіт додано не було.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У такому випадку суд має дискреційні повноваження на прийняття рішення про відмову, повне або часткове задоволення заяви з урахуванням інших встановлених обставин.

Судом встановлено, що відповідачем по справі в своїй першій заяві по суті не подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

В матеріалах справи відсутні докази понесення судових витрат відповідачами по справі, а саме відсутні розрахунку витраченого часу, перелік послуг ( робіт) наданих адвокатом.

Отже у справі судом встановлені інші обставини, які у сукупності з обставинами неподання стороною відповідача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті, вказують на необхідність відмови у задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат.

Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат за встановлених судом обставин: неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із відзивом на позовну заяву; відсутні докази понесення судових витрат відповідачів по справі, які передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме відсутність розрахунку витраченого часу, переліку послуг ( робіт) наданих адвокатом.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 141, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРА АГРО» - Ставніченка Максима Віталійовича про розподіл судових витрат - відмовити.

В задоволенні клопотання представника відповідача фермерського господарства «Адапт» - Ставніченка Максима Віталійовича про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ