Справа №489/6168/23
Провадження №2/489/264/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 лютого 2024 м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання - Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про: відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав по відношенню до дитини; стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради на утримання дитини у розмірі частки усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Батьки дитини у шлюбі не перебувають. Дитина проживала з народження у кімнаті АДРЕСА_1 . Реєстрацію місця народження дитини батьками не здійснено. 02 серпня 2023 року малолітній ОСОБА_3 був вилучений із сім`ї у звязку з загрозою його життю співробітниками СЮП Інгульського відділу поліції у Миколаївській області та спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР. Дитина була брудна, голодна та не розмовляла, знаходилася без догляду, так як батьки перебували у стані алкогольного сп`яніння. Житло знаходиться в антисанітарному стані, відсутні шибки, меблі, є небезпека пожежі, умов для проживання дитини не створено (відсутнє спальне місце, речі, іграшки, їжа, тощо). Дитина була тимчасово влаштована до КНП «Миколаївська дитяча лікарня № 2» для проведення медичного обстеження, а наказом № 50 від. 02.08.2023 постановлена на облік служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Після тимчасового влаштування дитини, її біологічні батьки не виявили бажання змінити свій спосіб життя та повернути дитину на виховання. За місцем проживання відповідачі характеризуються з негативної сторони, які зловживають спиртними напоями та ведуть асоціальний спосіб життя.
Ухвалою суду від 16.10.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.12.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Представник позивача зазначає, що 02 серпня 2023 року малолітній ОСОБА_3 був вилучений із сім`ї у звязку з загрозою його життю співробітниками СЮП Інгульського відділу поліції у Миколаївській області та спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР. Дитина була брудна, голодна та не розмовляла, знаходилася без догляду, так як батьки перебували у стані алкогольного сп`яніння. Житло знаходиться в антисанітарному стані, відсутні шибки, меблі, є небезпека пожежі, умов для проживання дитини не створено (відсутнє спальне місце, речі, іграшки, їжа, тощо).
Як вбачається з Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності; низький рівень гігієни; поряд з дитиною відчувається неприємний запах; дитина одягнута в брудний одяг. Дитина залишена під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Дитина не забезпечена належним харчуванням, необхідною медичною допомогою. Помешкання, в якому проживає дитина, перебуває у антисанітарному стані, наявні щури, таргани, клопи, миші, відсутні домашні меблі. Дитина вилучена з сім`ї та вміщена до КНП «Миколаївська дитяча лікарня № 2» з метою медичного обстеження та подальшого влаштування.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово направлений до комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня № 2» для тимчасового перебування дитини в медичному закладі з причин неналежного виконання батьківських обов`язків, що підтверджується Направленням до КНП ММР «Міська дитяча лікарня № 2» від 02.08.2023 за вих. № ДП/04.07.01-16.
На підставі наказу Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради № 50 від 02.08.2023, ОСОБА_3 постановлено на облік за категорією: проживання дитини в сім`ї, в якій батьки, або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини.
Як вбачається з Акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 24.08.2023 року за вих. № 04.07.01-16, комісією у складі головного спеціаліста сектору захисту прав, свобод і законних інтересів дітей служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 двері не відчинила. При бесіді з нею через двері, стало зрозуміло, що остання в сильному алкогольному сп`янінні. Жінка повідомила, що квартиру до ладу вона не привела, ніяких заходів щодо повернення дитини не вживала. Говорила агресивно, нецензурно лаялась.
Згідно Акта обстеження житлово-побутових умов проживання Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 13.09.2023 за вих. № 04.07.01-16, комісією у складі головного спеціаліста сектору захисту прав, свобод і законних інтересів дітей служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради була відвідана адреса: АДРЕСА_1 з метою повернення дитини на виховання батькам. Під час відвідування, батьки дитини перебували в приміщенні, але двері не відчинили. Проте, через закритті двері нецензурно лаялась в адресу членів комісії та погрожувала. В коридорі відчувався стійкий запах сміття, цигарок та алкоголю. В дверях залишено запрошення на комісію.
З характеристики, складеної ДОП СП ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській обл.. Єлєсєєвим М., вбачається, що ОСОБА_1 , за місцем мешкання, зарекомендував себе з негативної сторони. Неодноразово був помічений у зловживанні алкогольними напоями та у відносинах з особами, які ведуть асоціальний образ життя. У 2021 році неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Сусідами характеризується з негативної сторони.
З характеристики, складеної ДОП СП ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській обл.. Єлєсєєвим М., вбачається, що ОСОБА_2 , за місцем мешкання, зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово була помічена у зловживанні алкогольними напоями та у відносинах з особами, які ведуть асоціальний образ життя. У 2022-2023 році неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184, ст.. 173 КУпАП. Сусідами характеризується з негативної сторони.
Згідно довідки з Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення від 03.08.2023 за вих. № 1765/09.02-10, ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.11.2021 по теперішній час.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020, зокрема, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 867 від 27.09.2023, вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Влаштувати малолітнього ОСОБА_3 до КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2» для проведення медичного обстеження дитини.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 868 від 27.09.2023, вирішено влаштувати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10.10.2023 за вих. № 4143/02.02.01-22/04/14/23, орган опіки та піклування виконкому ММР вважає доцільним відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі Закону України «Про охорону дитинства» та наведених норм СК України суд підкреслює, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України.

Відповідно до ст. 164, 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Таким чином, у відповідачів буде час та можливість проаналізувати свою поведінку стосовно своєї дитини, змінити свій спосіб життя і стати гідними батьківства особами.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати покладаються на відповідачів.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір за пред`явлені немайнові та майнові вимоги в сумі 1984,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.

Передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття на рахунок, який буде відкрито на ім`я неповнолітнього у Державному ощадному банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття на рахунок, який буде відкрито на ім`я неповнолітнього у Державному ощадному банку України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп., з кожного по 992 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах місячного платежу, підлягає негайному виконанню.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1

Повний текст судового рішення складено «20» лютого 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева