Провадження № 2/127/4479/23
УХВАЛА

24 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області про зупинення провадження в цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Жебелева Ігоря Івановича, про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є вказана справа. Позивач, звертаючись до суду, вказує, що внаслідок порушення його трудових прав (незаконного звільнення, винесення незаконної догани та незаконного звільнення) йому завдана моральна шкода, розмір якої ним оцінений у 100 000,00 грн, яку він і просить стягнути на свою користь з відповідача у її відшкодування.

Відповідач подав заяву про зупинення провадження у даній цивільній справі, мотивуючи тим, що 04 жовтня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №127/33297/21 постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, якою позивача поновлено на роботі. При цьому вважає, що від розгляду справи, яка перебуває на касаційному розгляді, враховуючи обґрунтування позивачем своїх вимог, залежить розгляд та вирішення цієї справи, а тому просив зупинити провадження у цивільній справі № 127/34252/23 до закінчення розгляду касаційного скарги у справі № 127/33297/21.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 251, 253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, від якого залежить вирішення справи; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду одної справи до прийняття рішення в іншій справі.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд зауважує, що судове рішення за результатами розгляду цивільної справи №127/33297/21 набрало законної сили, а тому відсутні підстави стверджувати про неможливість ухвалення рішення в даній справі.

Відповідач, посилаючись на ухвалу касаційної інстанції про відкриття касаційного провадження у цій справі, самої ж ухвали не надав, про що складений відповідний акт працівниками суду та направлений на адресу відповідача. При цьому відповідач не зазначає і будь-яких відомостей про зупинення виконання вказаного рішення чи зупинення його дії.

Крім того, суд звертає увагу, що підставою звернення позивача до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди є не тільки обставини звільнення його з посади провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності 05 листопада 2021 року, щодо яких судом вже ухвалене рішення, яке набрало законної сили, а й інші, як вказує позивач, обставини порушення його трудових прав.

За вказаного, суд вважає, що обставини, зазначені відповідачем в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі не є достатньою правовою підставою для зупинення провадження за цією цивільною справою і суд не вбачає підстав неможливості розгляду даної справи до перегляду Верховним Судом у касаційному порядку судового рішення в справі №127/33297/21.

Інших обставин на обґрунтування необхідності зупинення розгляду справи представником позивача наведено не було.

Суд також звертає увагу на те, що справа повинна бути розглянута в розумні строки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області про зупинення провадження в цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Жебелева Ігоря Івановича, про стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: