Справа № 165/4792/23
Провадження № 2/165/289/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про визнання відмови в приватизації неправомірною та зобов`язання вчинити дії

встановив:

21 грудня 2023 року адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про визнання відмови в приватизації неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 є єдиним наймачем житлових приміщень №115 та №117, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житло було виділено бабі позивача ОСОБА_3 , яка працювала на Нововолинській бавовнопрядильній фабриці м. Нововолинська, що підтверджується архівним витягом з протоколу засідань профспілкового комітету Нововолинської бавовнопрядильної фабрики. Після смерті баби, квартиронаймачем стала матір позивача ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 , теж померла. Зазначає, що з позивачем було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, саме вона сплачує кошти за комунальні послуги в спірному житлі та за власні кошти покращує житлові умови. Вказує також на те, що ОСОБА_2 своїм правом на безкоштовну приватизацію не скористалася, що підтверджується долученою довідкою з АТ «Державний ощадний банк України» та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки житлові приміщення перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Нововолинська, позивач звернулася з заявою до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про приватизацію вищевказаного житла. Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №613 від 07 грудня 2023 року їй відмовлено у приватизації цих приміщень з причин неподання повного переліку необхідних документів, зокрема ордеру на жиле приміщення. Вважає такі дії відповідача неправомірними. Зазначає, що ордер не входив до переліку документів необхідних для приватизації до 2009 року, внаслідок чого, позивач його не зберегла. Більше того, відповідно до п.24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» ордер дає лише право на вселення у квартиру та знищується протягом 5 років після отримання громадянином жилого приміщення. Відповідно до ст.1, ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію мають особи котрі мешкають в квартирах багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму і оскільки вона на законних підставах на умовах найму проживає в спірному житлі, а відсутність ордеру не може позбавити її права приватизувати квартири, тому просила суд визнати відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради неправомірною та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про приватизацію нею житлових приміщень за №115, №117, розташованих в секції №17 за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» та п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності у ОСОБА_2 ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.

Позивач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності та відсутності її довірителя, позов підтримала та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 38).

Представник Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у підготовче засідання не з`явився, головний спеціаліст юридичного відділу Дицьо І.Ю. (повноваження підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань) подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій не заперечив щодо задоволення позовних вимог (а.с.32-37).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закону).

Згідно частини четвертої статті 5 зазначеного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

З досліджених матеріалів справи, суд вважає встановленим той факт, що до звернення про приватизацію спірного житла право на безкоштовну приватизацію житла, передбачену нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач не використала.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 18 Положення №396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Також суд враховує, що ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Також суд враховує та бере до уваги ту обставину, що відповідно до п.24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ордер дає лише право на вселення у квартиру та знищується протягом 5 років після отримання громадянином жилого приміщення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, зокрема, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, суд приходить до висновку, що рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №613 від 07 грудня 2023 року порушує конституційне право позивача ОСОБА_2 на приватизацію житла у встановленому законом порядку, а тому суд визнає відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у приватизації нею спірних житлових приміщень неправомірною та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про приватизацію нею житлових приміщень №115 та №117, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, а також копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.

З врахування того, що представник позивача ОСОБА_1 у поданій позовній заяві, просила залишити за позивачем понесені судові витрати у справі, долю судових витрат, відповідно до вимог ст.141 та ст.142 ЦПК України, суд не вирішує та сплачений судовий збір залишає за позивачем.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, суд

постановив:

Позов задоволити.

Визнати відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у приватизації Войтович Юлією Андріївною житлових приміщень №115 та №117, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у формі рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №613 від 07 грудня 2023 року, неправомірною.

Зобов`язати Виконавчий комітет Нововолинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про приватизацію нею житлових приміщень №115 та №117, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію про сторін у справі:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, , місцезнаходження: проспект Дружби, буд.27, м. Нововолинськ, Володимирський район, Волинська область.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк

Помічник судді М.В. Іщук, 24.01.2024