ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4450/23

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/336/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди (суддя Логвіна Т.В.), у м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 02 грудня 2022 у м. Чернігові по вул. Любецький сталася дорожньо-транспортна пригода, водій транспортного засобу «Opel Insignia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 скоїв наїзд на нерегульованому пішохідному переході на доньку позивачки ОСОБА_2 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Винним у ДТП був визнаний ОСОБА_3 , якого постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2023 притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаною подією через протиправні дії відповідача доньці позивачки було завдано моральну шкоду та тяжкі глибокі душевні страждання внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень, тому розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн вважає повністю обґрунтованим, доведеним та розумним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 15 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу, а всього 65 000 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1073, 60 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов висновку, що ОСОБА_3 будучи користувачем джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 02.12.2022 року скоїв ДТП, внаслідок якого дитина позивачки отримала тілесні ушкодження, в зв`язку з чим позивачці заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає в фізичних та емоційних стражданнях. Виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважав за необхідне визначити розмір відшкодування завданої позивачці моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Також з відповідача на користь позивачки стягнуто витрати на професійну правничу допомогу відповідно до приписів п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України в розмірі 15000.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити оскаржуване рішення в частині розміру моральної шкоди зменшивши її до 15 000 грн, а в частині витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове про відмову у їх стягненні. Вказує на те, що визначена позивачкою сума моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості. Надані позивачкою докази на підтвердження розміру моральної шкоди не є переконливими та достатніми для того розміру, який заявлений позивачем до стягнення. Так, донька позивачки проходила стаціонарне лікування лише один раз та отримувала консультацію лікаря-невролога, доказів подальшого лікування матеріали справи не містять. Консультативний висновок за результатами діагностики від 06.03.2023 року складений психологом не є належним доказом, який може характеризувати фізичний стан особи, оскільки психолог оцінює психоемоційний стан і не може визначати наявність чи відсутність фізичних травм. Також відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн, оскільки позивачкою не надано доказів їх понесення та не доведено їх розмір.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін. Оскільки позивачем до відзиву не додано докази надсилання його копії іншим учасникам справи, що підтверджується актом від 25 січня 2024 року, апеляційний суд залишає його без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції .

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2022 року близько 15 години ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення п.2.3 «б»,18.1, 18.4 ПДР України, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_2 , яка перетинала проїзну частину з права на ліво відносно руху транспортного засобу. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 27 січня 2023 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0005713 від 02 грудня 2022 року відносно зазначеної дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Цією постановою встановлено, що висновком судово-медичної експертизи № 25 у ОСОБА_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку, садном м`яких тканин голови, крововиливом правого очного яблука, саден правої верхньої та обох нижніх кінцівок, по давності утворення можуть відповідати даті 02.12.2022 року і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.19-22).

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2023 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (23-25).

Позивачка, яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_2 , перебуває на диспансерному обліку в жіночій консультації КНП «Пологовий будинок» Чернігівської міської ради в зв`язку з вагітністю з 25 липня 2022 року (а.с.10,11,12).

ОСОБА_2 , відповідно до виписки №5537 із медичної картки, перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 06 грудня 2022 року по 16 грудня 2022 року після отримання травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.13).

За консультативним висновком лікаря-невролога дитячого від 29 грудня 2022 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: гострий посттравматичний головний біль (а.с.16).

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Встановивши, що ОСОБА_3 є винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої малолітня ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, суд першої інстанції дійшов загалом правильного висновку про покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи спосіб заподіяння втрат немайнового характеру, а також тривалість перетерплювання яких зазнана ОСОБА_2 та виходячи з засад розумності, справедливості, апеляційний суд приходить до висновків, що визначений місцевим судом розмір втрат слід зменшити до 25000 грн.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного до стягнення розміру моральної шкоди.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача 25000 грн моральної шкоди, тобто позовні вимоги задоволено на 50%. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь Державного бюджету підлягає стягненню в розмірі 536.80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив змінити рішення сулу першої інстанції та стягнути з нього на користь позивачки 15000 грн моральної шкоди, тобто оспорювана сума становить 35000 грн. Судом апеляційної інстанції стягнуто 25000 грн, що становить 28.57 % від оспорюваної суми. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 1610.40 грн (а.с.79). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то з Державного бюджету в порядку визначеному Кобінетом Міністрів підлягає поверненню відповідачу судовий збір в розмірі 460.09 грн.

З приписами ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову. У випадках покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь Державного бюджету необхідно стягнути 76.71 грн судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях ст.137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної шкоди позивачка також просила стягнути на її користь судові витрати. 05.05.2023 року на адресу суду ОСОБА_1 було направлено клопотання про доручення до матеріалів справи доказів понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. До зазначеного клопотання було приєднано в тому числі докази направлення клопотання з додатками на адресу відповідача ( а.с.38-43)

Відповідач був обізнаний про розгляд справи ( а.с.24,25), але правом подачі відзиву не скористався, як і не скористався правом заявлення клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених ст.ст.133,137,141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмету спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду доходить висновків про зменшення визначеного до стягнення судом першої інстанції розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу з 15000 до 7500 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2023 року змінити в частині визначеної судом першої інстанції до стягнення суми моральної шкоди, зменшивши її розмір з 50000 грн до 25000 грн та в частині визначеної до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір з 15000 до 7500 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 76.71 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: