Справа №752/1306/24
Провадження №2/752/3149/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

05 лютого 2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

Державна служби України з безпеки на транспорті в порядку цивільного судочинства звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, який обіймав посаду начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки, має повернути безпідставно отриманий середній заробіток, оскільки він не перебував у складі добровольчого формування територіальної громади.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11.02.2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 16.01.2016 був призначений на посаду начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки в Хмельницькій області відповідно до наказу від 15.01.2016 №110-к.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Абзацем 1 ч.1 ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.3 КАС України).

Також суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.10.2018 по справі №761/33941/16-ц, яка зазначила, що проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З поданого позову вбачається, що позивач звернувся до суду за вирішенням спору щодо стягнення безпідставно виплаченої державному службовцю заробітної плати, тобто за вирішенням публічно-правового спору, який стосується проходження відповідачем публічної служби.

Таким чином, цивільна справа за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави не належить до предметної юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва, як загального суду, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин відсутні підстави для відкриття провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 262, 353-355 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави.

Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до суду з позовом з тим самим предметом і з тих підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись з цими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова