Номер провадження: 22-ц/813/2070/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М.,Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Цибульської Ганни Валеріївни, представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року, постановленого під головуванням судді Аліної С.С., повний текст рішення суду складений 02 червня 2023 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , Одеської міської ради, в якій просила встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна бабуся - ОСОБА_3 .

За життя, а саме 13 лютого 1992 року ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 на все її майно, у чому б воно не полягало, і де б воно не знаходилося.

Заявниця вважає, що є спадкоємицею спадщини померлої бабусі за заповітом так як у відповідності до закону прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та користування належним померлій майном, однак, через сплив тривалого часу з дня відкриття спадщини вона позбавлена можливості захистити своє порушене право, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Цибульська Г.В., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити заяву, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим доказам на підтвердження вступу ОСОБА_1 в управління спадковим майном, а саме правовстановлюючим документам на спадкове майно, оригінали яких знаходяться у заявниці.

Також суд не взяв до уваги наданий до суду акт від 02.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала зі своєю онукою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 до своєї смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апелянт вважає, що ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами, що у встановлений ст. 554 ЦК УРСР строк вона вступила в управління спадковим майном.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 23 січня 2024 року ОСОБА_2 , представник Одеської міської ради не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 195, 196-197).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Цибульської Г.В., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що25.06.2001 року померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видано Чогодарівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 12.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 5,08 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Чогодарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області КСП «Нива», та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0040658.

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Чогодарівської сільської ради Юраш О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 6 від 13.02.1992 року, ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

Також судом встановлено про те, що ОСОБА_1 є рідною онукою померлої ОСОБА_3 , факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 , свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , серія НОМЕР_4 .

Із відповіді Одеського державного нотаріального архіву №716/01-20 від 09.03.2021 року вбачається, що спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20)).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. Зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Тож справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду зазначила, що вона є спадкоємицею спадщини померлої бабусі за заповітом, так як у відповідності до закону прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та користування належним померлій майном, однак, через сплив тривалого часу з дня відкриття спадщини вона позбавлена можливості захистити своє порушене право, що стало підставою для звернення до суду, з урахуванням викладеного, у своєї заяві просила встановити факт прийняття спадщини.

За змістом роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зазначені вимоги процесуального права районний суд не врахував та помилково вирішив спір в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 367 ЦПК України, зазначено якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Колегія суддів приходить висновку про те, суд першої інстанції допустив порушення норм чинного законодавства, розглянувши справу в порядку окремого провадження, із якого вбачається спір про право.

Оскільки, допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах - у порядку позовного провадження, з залученням належного відповідача. А саме орган місцевого самоврядування за місцем знаходження спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Цибульської Ганни Валеріївни, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 січня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова