Справа № 220/1057/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

представника позивача - адвоката Тарасюк О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області про встановлення факту батьківства,-

Встановив:

У червні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Великоновосілківського районного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, про встановлення факту батьківства, в якій просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Погребище Перше Погребищенського району Вінницької області, громадянина України, їхньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, серії НОМЕР_1 , виданого 02.02.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, змінивши її прізвище на « ІНФОРМАЦІЯ_18 » та записавши її батьком « ОСОБА_5 ».

Позов мотивовано тим, що з 03.12.2016 року позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У квітні 2018 року позивачка завагітніла від ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дочку ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнав себе батьком ОСОБА_6 , однак у зв`язку з труднощами, пов`язаними із його службою у Збройних Силах України та юридичною необізнаністю позивачки, вона 02.02.2019 року зареєструвала дочку за її заявою у порядку ч. 1 ст. 135 СК України у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 18 від 02.02.2019 року.

Ім`я та по батькові дочки у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК за вказівкою позивачки.

За життя ОСОБА_5 визнавав себе батьком її дитини. Вони мешкали разом, вели сумісне господарство. Він служив у ЗСУ, надавав позивачці усю свою заробітну плату, яку вона розподіляла за необхідністю, як на дитину, так і на ведення спільного господарства.

ОСОБА_5 мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, однак він не встиг цього зробити, так як 07.07.2020 року трагічно загинув.

Факт визнання батьківства самим ОСОБА_5 за його життя підтверджується фотокопією відеозапису із сімейного альбому, світлин із їхнього вінчання, свідоцтвом про вінчання тощо.

Встановлення зазначеного факту позивачці необхідно для оформлення спадщини та оформлення документів на утримання дитини у зв`язку із втратою годувальника.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить задовольнити позовну заяву та встановити факт батьківства.

16.07.2021 року ухвалою судді Великоновосілківського районного суду Донецької області вказану позовну заяву передано за підсудністю до Погребищенського районного суду Вінницької області, у зв`язку з тим, що позовна заява пред`явлена до одного з відповідачів - фізичної особи ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 21).

10.08.2021 року суддею Погребищенського районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с. 29).

08.11.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, а також задоволено клопотання позивачки ОСОБА_2 про виклик свідків (Т. 1, а.с. 46, 47).

12.12.2021 року до канцелярії суду поштовим зв`язком надійшли письмові покази ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (Т.1, а.с. 63-85).

12.08.2022 року до канцелярії суду від Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть № 855 від 11.01.2022 року відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1, а.с. 159-161).

Ухвалою суду від 26.10.2022 року уточнено анкетні дані відповідачки ОСОБА_4 , визначено її прізвище, ім`я та по батькові як « ОСОБА_4 » та витребувано від Погребищенської державної контори копії матеріали спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та Погребищенської міської ради інформації про реєстрацію місця проживання останньої та відомостей про реєстрацію інших осіб разом з нею на момент її смерті, а також зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідачки ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 167, 168).

14.06.2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та витребувано від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рибаченко Г.Д. копії матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1, а.с. 181, 182).

Ухвалою суду від 09.08.2023 року витребувано від Погребищенської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Бахмут Донецької області, та від Погребищенського відділу ДРАЦС копії актових записів про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про шлюб ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.2, а.с. 11-13).

27.09.2023 року ухвалою суду залучено до участі в справі ОСОБА_1 , як правонаступника відповідачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.2, а.с. 42, 43).

Ухвалою суду від 03.11.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 (Т.2, а.с. 64, 65).

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні 16.02.2022 року позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Крім того, надала пояснення, що з ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебувала, вони жили спільно у цивільному шлюбі. Також повідомила, що оформляла землю площею 2 га на його ім`я, як учаснику АТО, за довіреністю в Волноваському районі Донецької області. Згодом ОСОБА_5 набув право власності на вказану земельну ділянку, яка потім була надана в оренду. Зазначила, що мати ОСОБА_5 , а саме відповідачка у справі ОСОБА_4 спадщину після смерті сина не приймала та спадкова справа не відкривалася. Рідний батько ОСОБА_5 помер, а мати жила із вітчимом, який його дуже не любив, а тому він і змінив прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 . Також вказала, що по телефону з матір`ю ОСОБА_5 вони спілкувалися, проте її ніколи не бачила. ОСОБА_5 зі своєю матір`ю дуже сварився, так як вона хотіла, щоб син повернувся у Вінницю, на що він їй відповідав, що у нього є сім`я. Позивачка зазначила, що спілкувалася по телефону і з сестрою ОСОБА_5 . Також повідомила, що у них з ОСОБА_5 був спільний бюджет, вони разом купували речі домашнього вжитку, він заробітну плату переказував на її картку на утримання дитини. Їхню спільну дитину ОСОБА_5 бачив, коли тій було 4 місяці, вони їздили в місто Жмеринку Вінницької області і там ОСОБА_6 хрестили. Також вона чула, що у ОСОБА_5 є чи то двоє чи троє дітей, старшій доньці десь 20 років, молодшій - приблизно 10 років і синові - десь 6 років.

30.01.2024 року в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Тарасюк О.М. вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності інших учасників справи та перейти до дослідження письмових доказів, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також пояснила, що позивачка ОСОБА_2 дізналася, що ОСОБА_5 одружений вже після відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 30.01.2024 року вважав за можливе розгляд справи проводити за відсутності інших учасників справи, позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Також пояснив, що ОСОБА_5 був його рідним братом, проживав у м. Київ з дружиною ОСОБА_3 , з 2015 році був учасником АТО та постійно перебував у районі Донецької області. З того часу відповідач його не бачив. За час перебування брата в зоні проведення АТО з ним не спілкувався жодного разу, тому що той не відповідав на телефонні дзвінки. З дружиною брата ОСОБА_3 спілкувався, але ніхто в той час до ОСОБА_5 не міг додзвонитися. Майна на момент смерті брат ОСОБА_5 не мав. Підтвердив, що на фотокартках, які містяться в матеріалах справи, серед інших осіб, знаходиться його брат ОСОБА_5 . Також зазначив, що його брат з ОСОБА_2 не був одружений та до його смерті позивачка не намагалася встановити батьківство, а тому підстав визнавати його брата ОСОБА_5 батьком дитини позивачки немає.

22.02.2022 року каналами електронної пошти від представника відповідача Виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області до суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить справу розглянути без їхньої участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства (Т.1, а.с. 114).

Відповідачка ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила (Т. 2, а.с. 106-109).

В судовому засіданні 16.02.2022 року свідок ОСОБА_9 пояснила, що з позивачкою в родинних відносинах не перебуває. ОСОБА_2 з ОСОБА_5 зустрічалися, потім спільно проживали, разом були на святах в її сім`ї. Згодом вони обвінчалися, а потім у них народилася дитина. Вона часто бувала у ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в гостях. Від ОСОБА_19 вона дізналася, що ОСОБА_18 вагітна, а потім допомагала йому вмовити ОСОБА_18 залишити дитину. Також повідомила, що ОСОБА_19 дуже дбав про ОСОБА_18 , він служив, а картка була в ОСОБА_18 , куди він їй перераховував кошти.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні 16.02.2022 року пояснила, що ОСОБА_2 з ОСОБА_5 проживала разом спочатку в матері ОСОБА_18 , а потім винаймали квартиру. Коли ОСОБА_18 була вагітна, то ОСОБА_19 був радий цьому, дуже бажав народження цієї дитини. Вона зі своєю сім`єю бували у них дома. Також підтвердила, що у 2018 році позивачка та ОСОБА_5 жили разом, він служив у ЗСУ за контрактом. Дитина ОСОБА_21 дуже схожа на ОСОБА_5 . Зазначила, що вони разом бували на днях народження та зустрічалися з ОСОБА_22 , коли ОСОБА_18 була вагітна, він був дуже радий цьому.

У судовому засіданні 16.02.2022 року свідок ОСОБА_10 пояснив, що є учасником АТО. Він разом зі своєю сім`єю приходили до ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в гості, спілкувались, товаришували. Він їх постійно бачив разом, вони жили спільно, він бував у них в гостях і тоді, коли ОСОБА_2 була вагітна. Зазначив, що ОСОБА_5 чекав народження дитини.

16.02.2022 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_2 . Її дочка ОСОБА_18 жила з ОСОБА_5 у неї приблизно протягом року, потім вони повінчалися. Зазначила, що ОСОБА_18 її єдина донька, вона має двох старших онуків, але була рада, що в неї будуть ще онуки. ОСОБА_18 з ОСОБА_19 жили по АДРЕСА_2 , де вона в них бувала. ОСОБА_5 їй подобався, був добрий, гарно відносився до її дочки. Вона з ним спілкувалася з приводу вагітності дочки, на що він був дуже радий, що в них з ОСОБА_18 буде дитина. Також пояснила, що знає, що в ОСОБА_5 є діти від першого шлюбу, мати, батько, сестра та брат, з батьками ОСОБА_19 вона та її дочка не спілкувались.

Заслухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовна заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10.07.2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Бахмут Донецької області (Т.1, а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.02.2019 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої зазначені: батько « ОСОБА_23 », мати « ОСОБА_2 » (Т.1, а.с. 7), та відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, вбачається, що в графі «батько» вказано « ОСОБА_23 », відомості записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (Т.1, а.с. 9).

Із довідки від 17.06.2021 року № 1154 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні-будинку осіб за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: дочка - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти мешкають разом з матір`ю. ОСОБА_6 є матір`ю - одиначкою по відношенню до останньої дитини (Т.1, а.с. 8).

Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.08.2023 року № 4 встановлено, що 11.01.2003 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва за актовим записом № 4 зареєстровано шлюб між ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . У відомостях про нареченого вказано: прізвище до реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 », прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 », власне ім`я, по батькові « ОСОБА_24 », дата народження ІНФОРМАЦІЯ_10 (Т.2, а.с. 33-36).

Відповідно до повідомлення Погребищенської державної нотаріальної контори від 10.08.2023 року № 464/01-16 згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.08.2023 року № 73598297 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (Т.2, а.с. 24, 25).

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

За ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Із досліджених судом доказів встановлено, що заявниця є особою, яка має право звертатись із вказаною позовною заявою, оскільки є матір`ю дитини, а також те, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені за вказівкою матері.

Так як ОСОБА_2 звернулася до суду для встановлення факту батьківства ОСОБА_5 по відношенню до дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою оформлення пенсії по втраті годувальника та прийняття спадщини, а відомостей про те, що ОСОБА_4 визнавала такі її вимоги у позивачки не було, то за встановлених правовідносин вбачається спір про право, а відтак позивачка правомірно обрала спосіб захисту своїх прав, пред`явивши позов.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Пунктом 15 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 643/9245/18 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясування судом фактичних обставин справи здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».

Як встановлено судом, відомості, які зазначені у свідоцтві про народження ОСОБА_6 щодо батька дитини, зокрема його імені та по батькові, відповідають імені та по батькові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В той же час, факт спільного проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття, визнання померлим за життя себе батьком народженої дитини, в сукупності та взаємозв`язку підтверджується матеріалами справи, зокрема, фотокопіями відеозапису з сімейного альбому, світлинами із вінчання та копією свідоцтва про вінчання позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (Т.1, а.с. 12-15), копією посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 12.04.2017 року (Т.1, а.с. 12), показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 .

Натомість, відповідачами не надано суду будь - яких доказів на спростування аргументів позивачки. Більше того, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_5 з 2015 році був учасником АТО та постійно перебував у районі Донецької області.

Сукупний аналіз наведених письмових доказів у поєднанні зі змістом пояснень позивачки, відповідача ОСОБА_1 та показів свідків, на переконання суду, згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахування принципу «балансу вірогідностей», дають підстави для висновку про доведеність ОСОБА_2 позовної вимоги про встановлення факту батьківства.

Вирішуючи по суті позовну вимогу про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить із того, що відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно із п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Однак, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`ялення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

ОСОБА_2 у позовній заяві не зазначено, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав чи законних інтересів з боку виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області. Не було наведено таких обґрунтувань стороною позивача і під час розгляду справи у суді.

Отже, проаналізувавши надані позивачкою докази, надавши оцінку характеру спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає, що позов до виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю.

Разом із цим, позивачкою не було визначено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області як відповідача у справі, а відтак суд не може покласти на нього обов`язок внести відповідні зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із цим, аналізуючи заявлену позовну вимогу про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни у свідоцтво про народження дитини як обраного позивачкою способу захисту порушеного права в контексті суті спірних правовідносин на предмет його відповідності критеріям належності та ефективності, суд ураховує, що за змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункти 63, 89), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (пункт 119), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).

У п.7.47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 року у справі №554/10517/16-ц зауважено, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №372/2583/18 обумовлено, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Повертаючись до обставин розглядуваної справи, слід зазначити, що згадана позовна вимога спрямована на внесення змін у актовий запис про народження щодо відомостей про батька дитини, яка за своєю процесуальною природою є похідною від вимоги про встановлення факту батьківства, та з огляду на наведені вище приписи ст.134 СК України,п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, є належним та ефективним способом захисту оспорюваного права позивачки.

З огляду на викладене суд розглядає позовну вимогу про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області внести зміни у свідоцтво про народження дитини як вимогу про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, належними відповідачами за якою є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви про встановлення факту батьківства позивачкою ОСОБА_2 згідно квитанції № 58 від 29.06.2021 року сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. (Т.1, а.с. 3).

За таких обставин сплачений при поданні позову судовий збір слід стягнути на користь позивачки із відповідачів у рівних частках, тобто по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. із кожного.

Керуючись ст.ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженець селища Погребище Перше Погребищенського району Вінницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 в місті Бахмут Донецької області, є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженки смт.Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Внести зміни до актового запису №18 від 02 лютого 2019 року, зробленого в Книзі реєстрації народжень Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про народження дитини ОСОБА_6 , уродженки смт.Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, змінивши її прізвище із « ОСОБА_27 » на « ОСОБА_3 » та відомості про батька із « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_5 ».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

Виконавчий комітет Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, 85520, Донецька область, Волноваський район, с.Комар, вул.Єгорова, 19, .

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя