Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/9411/23
Провадження № 2/711/414/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
20 лютого 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Мелещенкової А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-
Представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - адвокат Терещук Ю.О. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 3% річних у розмірі 21 173,30 грн., інфляційні витрати у розмірі 118 181,01 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.10.2023 позовну заяву передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
03.11.2023 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2023відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 не з`явився, 20.02.2024 надіслав заяву, в якій зазначив, що ним було помилково нараховано інфляційні та 3% річних на всю суму боргу із врахуванням суми судового збору, тому просив зменшити позовні вимоги, а саме стягнути з ОСОБА_1 суму 3% річних у розмірі 20 963,67 грн., інфляційні витрати у розмірі 112 110,69 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Крім того,просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.
З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.03.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 29/633/МКК, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000 доларів США на строк користування до 20.03.2013 зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 13,00% річних, протягом перших 30 днів з дати видачі кредиту.
12.12.2011 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір Факторингу та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право вимагати погашення заборгованості за даним кредитним договором.
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом.
Звертаючись до суду із даним позовом представник позивача посилався на те, що відповідач не виконав вищевказане рішення суду, а тому ТОВ «Кей-Колект» має право на стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 01.09.2020 по 24.08.2023 складають 112 110,69 грн., а 3% річних від простроченої суми за період з 25.08.2020 по 24.08.2023 20 963,67 грн.
Відповідно до частини 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.
Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 справа № 589/3683/16-ц.
Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
З огляду на викладене, враховуючи, що станом на час розгляду справи рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014 відповідачем не виконане, заборгованість за кредитним договором № 29/633/МКК від 02.03.2006 не погашена, належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного суду не надано, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України є правомірними.
Водночас, суд звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, низкою Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався (Указ № 133/2022 від 14.03.2022, Указ № 259/2022 від 18.04.2022, Указ № 341/2022 від 17.05.2022, Указ № 573/2022 від 12.08.2022, Указ № 757/2022 від 07.11.2022, Указ № 58 від 06.02.2023, Указ № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 16.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024). Наразі строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 14.05.2024.
Згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначене дає підстави для висновку, що інфляційні втрати та 3 % річних можуть бути нараховані та стягнуті кредитодавцем лише за період до 23.02.2022 включно.
Однак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 01.09.2020 по 24.08.2023 та 3% річних за період з 25.08.2020 по 28.08.2023.
Провівши власні розрахунки, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 01.09.2020 по 23.02.2022 у розмірі 40 716,89 грн. та 3% річних за період з 25.08.2020 по 23.02.2022 у розмірі 10 488,03 грн.
Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ»до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень статті 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ»підлягають частковому задоволенню на загальну суму 50 204,83 грн., що становить 38,48% від загальної ціни позову, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 032,76 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова