УХВАЛА

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 203/5133/22

провадження № 61-2370ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Козіна Анжеліка Валеріївна, про припинення іпотеки та обтяжень нерухомого майна, виключення записів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О. В. (далі - приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О. В.), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Козіна А. В. (далі - приватний нотаріус ДМНО Козіна А. В.), в якому просив суд:

- визнати припиненою іпотеку на підставі договору про іпотеку №DNHDGF0000099 від 12 липня 2005 року;

- припинити обтяження квартири

АДРЕСА_1 , виключивши в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 2177901, зареєстрований

12 липня 2005 року на підставі договору про іпотеку №DNHDGF0000099 від 12 липня 2005 року; а також в Державному реєстрі іпотеки запис про обтяження за реєстраційним номерам 2177922, зареєстрований 12 липня 2005 року на підставі договору про іпотеку №DNHDGF0000099 від 12 липня 2005 року та запис про обтяження за реєстраційним номерам 2177961, зареєстрований 13 березня

2007 року на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр № 351, 352, 19 лютого 2007 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня

2024 року, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О. В., приватний нотаріус ДМНО Козіна А. В., про припинення іпотеки та обтяжень нерухомого майна, виключення записів задоволено.

Визнано припиненою іпотеку на підставі договору про іпотеку № DNHDGF0000099 від 12 липня 2005 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Бондар І. М. за реєстровим № 4691.

Припинено обтяження квартири

АДРЕСА_1 , виключивши:

- в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 2177901, зареєстрований 12 липня 2005 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І. М. на підставі договору про іпотеку

№ DNHDGF0000099 від 12 липня 2005 року, зареєстрованому в реєстрі за № 4691.

- у Державному реєстрі іпотеки запис про обтяження за реєстраційним номерам 2177922, зареєстрований 12 липня 2005 року приватним нотаріусом ДМНО

Бондар І. М. на підставі договору про іпотеку № DNHDGF0000099 від 12 липня

2005 року, зареєстрованому в реєстрі за № 4691; а також запис про обтяження за реєстраційним номерам 2177961, зареєстрований 13 березня 2007 року приватним нотаріусом ДМНО Козіною А. В. на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр № 351, 352, 19 лютого

2007 року.

15 лютого 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2024 року (надійшла до суду 19 лютого 2024 року),

у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2022 році та заявляв дві позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу представника заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у сумі 3 969,60 грн ((992,40*2)*200%=3 969,60).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Слід зауважити, що суд не бере до уваги додану до касаційної скарги платіжну інструкцію № PROM3BRGVU від 13 жовтня 2023 року про сплату судового збору

в розмірі 2 977,20 грн, оскільки вказані кошти сплачені на неналежний розрахунковий рахунок.

Також, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі відсутній ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

У порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додані копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

До касаційної скарги додано описи та фіскальні чеки про направлення касаційної скарги сторонам, однак відповідно до вимог ЦПК України до касаційної скарги долучаються копії касаційної скарги з додатками у відповідності до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць