Провадження № 22-ц/801/124/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 рокуСправа № 127/26490/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 127/26490/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бездітної Тетяни Вячеславівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року, повний текст якого складено 02 листопада 2023, ухвалене у складі судді Антонюка В.В., -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони 06.09.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2141.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Крім того, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа про поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Сторони проживають разом, однак дитина перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач відмовився добровільно надавати кошти на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , яка має інвалідність з захворюванням епілепсія, що потребує додаткових витрат на її лікування та стороннього догляду. Також, дитина відвідує додатково заняття з англійської мови (Флеш), планує додатково відвідувати заняття з математики та української мови.

Відповідач є дієздатною особою, працює на Вінницькій кондитерській фабриці "Roshen", на утриманні нікого немає, тому позивач вважає, що він повністю зможе сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), що буде достатньою на даний час сумою для задоволення потреб дитини.

На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки з усіх видів його заробітку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме 29.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 1 073, 60 грн. судового збору на користь держави.

В частині інших вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Бездітна Тетяна Вячеславівна просить скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове рішення в якому позовну заяву про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити у повному обсязі, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме 29.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття .

Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ч. 1 ст. 263 ЦПК України, є незаконним та необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим.

18 грудня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2141, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2022 року було розірвано.

За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.12.2011 року.

Відповідно до довідки з МКП «УК «Житло-Гарант» від 12.01.2022 року, малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно медичного висновку від 11.05.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність з захворюванням G 40.2 епілепсія.

Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір частки від доходу платника, апеляційний суд враховує наступне.

Статтею 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, сімейне законодавство визначає, що розмір частки доходу платника аліментів на утримання однієї дитини становить 1/4. Саме такий розмір аліментів просить визначити відповідач у апеляційній скарзі, і на думку апеляційного суду, такий розмір аліментів є достатнім і справедливим, відповідає вимогам закону та не порушує прав і інтересів як платника, так і одержувача аліментів.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі по 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги у цілому фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином доводи скарги не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бездітної Тетяни Вячеславівни залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська