Справа № 676/8987/23
Номер провадження 2/676/885/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/8987/23 за позовом керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу,уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2023 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави - Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

Ухвалою суду від 05.01.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що на підставі рішення сесії Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради від 29.03.2019 №46 реєстратором Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району 27.05.2021у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,5686 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:016:0009, яка розташована за межами с.Велика Слобідка на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. ОСОБА_2 04.06.2021 на підставі договору купівлі-продажу №612 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_1 , який того ж дня зареєстрував за собою право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (номер запису про право власності 42333632). Окружною прокуратурою було виявлено порушення вимог чинного законодавства, так як дана земельна ділянка у власність ОСОБА_2 не передавалась, рішення сільської ради не приймалось. За фактом підроблення вказаного рішення Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тому, вимушені звернутися з даним позовом до суду.

В підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , позов визнав, про що подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Рибіцька Л.П., подала заяву у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 визнав позов в повному обсязі, просить суд винести рішення в підготовчому засіданні.

Представник Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, позов прокурора підтримують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась.

Відповідно до положень ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення сесії Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради від 29.03.2019 року №46 реєстратором Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району 27.05.2021року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,5686 га для ведення особистого селянського господарстваз кадастровим номером :09:016:0009, яка розташована за межами села Велика Слобідка на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

04.06.2021 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №612 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_1 , який того ж дня зареєстрував за собою право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (номер запису про право власності 42333632).

Встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :09:016:0009 у власність, у порядку встановленому законом, не передавалась, рішення сесії Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради №46 від 29.03.2019 року, зазначене як підстава реєстрації права власності на нерухоме майно, уповноваженим органом не приймалось.

Згідно з інформації Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, лист від 04.01.2023 №28/02-20, рішення від 29.03.2019 року №46 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 » відповідно до протоколу засідання сесії сільської ради від 29.03.2019 року не приймалось.

Окружною прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 за ч. 1 ст.366 КК України та розпочато досудове розслідування, яке на даний час триває.

В даному випадку, відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_2 рішення повноважного органу місцевого самоврядування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради - означає, що орган місцевого самоврядування, як власник землі, волю на відчуження цієї ділянки не виявив, тому вона вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 ще у 2015 році вже отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,8 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району, з кадастровим номером :09:016:0010, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.01.2015 року №22-234/14-15-СГ.

На підставі зазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:016:0010 та 23.02.2015 року йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_2 станом на 27.05.2021 року, тобто на час реєстрації за ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:016:0009, використав своє право на безоплатне отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі для даного виду використання.

Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:016:0009площею 1,5686 га за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу та з порушенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

У зв`язку із викладеним, земельна ділянка площею 1,5686 га зкадастровим номером :09:016:0009 незаконно вибула із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності.

Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Водночас, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. (правова позиція викладена в постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 року у справі №910/10987/18).

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_2 отримав у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 116 ЗК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що безоплатна передача громадянам земельних ділянок державної чи комунальної власності понад норми, визначені пунктом «б» ч.1 ст.121 ЗК України, та більше одного разу по кожному виду використання, заборонена. Для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть приватизувати земельну ділянку у розмірі, що не перевищує 2 га. Додатково земельні ділянки громадяни можуть отримати на конкурентних засадах.

Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 24.04.2019 року по справі №525/1225/15-ц.

Проте, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:016:0009 площею 1,5686 га з порушенням норм безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність для даного виду використання.

ОСОБА_2 набув у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу та з порушенням норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання,а тому дану земельну ділянку він набув у власність незаконно.

Однак, ОСОБА_1 купив спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 , як особи, яка з огляду на зазначені обставини, заволоділа нею без будь-яких правових підстав та поза волею її власника.

За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (п .4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи та інтереси позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право та інтерес мають бути захищені у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Серед способів захисту порушених прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння. Такий спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 зроблено висновок, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» державній реєстрації підлягають як право власності, так і речові права похідні від права власності - право оренди земельної ділянки.

Таким чином, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню в порядкуст.388 ЦК України у власника ОСОБА_1 . У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Зокрема, у справі «GregoriodeAndrade v. Portugal» (№41537/02, 14.11.2006) ЄСПЛ відзначив, що держава несе відповідальність за дії або бездіяльність працівників прокуратури при виконанні ними службових обов`язків (п.38). А у справі «Бацаніна проти Росії» (№3932/02, 26.05.2009) вказав, що порушення справи за ініціативою прокурора не завжди ставить протилежну сторону у «завідомо невигідне становище». Залишається встановити, чи було дотримано у такій справі принцип «справедливої рівноваги» між сторонами, враховуючи участь прокурора у процесі (п.25).

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функціюпредставництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, щовизначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщозахист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснюєкомпетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокуророму суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або державив суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України,так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатисязовсім з інтересами державних органів.

Частиною 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду вінтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чомуполягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначенізаконом підстави для звернення до суду прокурора, а такожзазначає орган,уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного,позов підлягає задоволенню .

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції,відмови позивача від позову,визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті,суд в рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору,сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 268 ПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь територіальної громади в особі Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області,(юридична адреса:вулиця Механізаторів, буд.45, с. Слобідка-Кульчієвецька, Кам`янець-Подільський район, ) земельну ділянку, площею 1,5686 га сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:016:0009, що розташована на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь Хмельницької обласної прокуратури, (, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_3 ), 50% судового збору у розмірі -1342 грн та за подання заяви про забезпечення позову- 671 грн. Всього: 2013 грн.

Повернути з державного бюджету на користь Хмельницької обласної прокуратури, (, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_3 ), 50% судового збору в розмірі-2013 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 лютого 2024 року.

Суддя Л.М. Шевцова