Справа № 496/4817/22
Провадження № 2/496/33/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Біляївка Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

представника позивача - Гончарова В.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Маяківської сільської територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області шкоду, спричинену рибним ресурсам України, у розмірі 117 011 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Біляївським районним судом Одеської області розглянуто кримінальну справу за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, справа №496/39/22. Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.12.2021 року близько о 05:00 год., маючи умисел на незаконне заняття рибним добувним промислом без належного, передбаченого діючим законодавством дозволу, перебуваючи на річці Дністер, на відстані близько 70 метрів від лівого берега та трьох метрів від правого берега, у човні «Южанка», UAS0202K, навпроти 48-го км. автодороги «Одеса - Рені» Маяківської об`єднаної територіальної громади, переслідуючи мету незаконного вилову риби з використанням заздалегідь підготовлених знарядь лову, а саме риболовецької сітки, незаконно виловив водні живі біоресурси, а саме такі види риби як: щука - 1 шт.; судак - 1 шт.; жерех - 3 шт.; лящ - 2 шт.; товстолоб - 3 шт., сом - 1 шт., карась - 12 шт., карп-сазан -18 шт., чим порушив вимоги п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом Державного Комітету рибного господарства України» від 15.02.1999 року №19, в яких визначено: «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань...» та ст. 27 Закону України «Про тваринний світ». В результаті вказаних дій ОСОБА_1 , відповідно до Додатку І до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам України на загальну суму 117 011 грн. За результатом розгляду справи ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вирок набрав законної сили 10.02.2022 року. Шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову. При цьому пояснив, що позивач не довів жодної законної підстави своїх вимог. Не зрозуміло, чому позов заявлено саме Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області, оскільки відповідач прописаний на території Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області, а проживає на території Біляївської міської ради Одеського району Одеської області. Як вбачається з вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.02.2022 року, протиправні дії були вчинені ОСОБА_1 на річці Дністер, навпроти 48-го км автодороги «Одеса-Рені» на території Маяківської об`єднаної територіальної громади, що ні в якому разі не підтверджує перебування саме цієї ділянки річки Дністер у комунальній власності Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області. Зазначені вище обставини не надають права Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області на звернення до суду саме з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним проступком, із зарахуванням стягуваних коштів на рахунки позивача. З позовними вимогами щодо відшкодування шкоди, спричиненої рибним ресурсам України, мають право на звернення територіальні підрозділи Державного агентства меліорації та рибного господарства України, як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України. Саме на цей державний орган покладено повноваження реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства тощо. До позовної заяви не додано розрахунку відшкодування завданих збитків саме в сумі 117 011 грн., а оскільки це є вимогою майнового характеру, має бути підтверджена саме ця сума, заявлена до стягнення, так як одного посилання на судовий вирок, який набрав законної сили, в даному випадку недостатньо. Як вбачається з вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.01.2022 року, згідно протоколу огляду місця події від 26.12.2021 року, незаконно видобуті живі біоресурси (риба) в присутності понятих було випущено у водойму, а знаряддя незаконного зайняття рибним промислом було вилучено.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.01.2022 року по справі № 496/39/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок набрав законної сили 10.02.2022 року.

У вироку від 11.01.2022 року вказано, що в результаті вищевказаних дій ОСОБА_1 , відповідно до Додатку І до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам України на загальну суму 117 011 грн.

У листі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) № 3-2-9/8194-21 від 29.12.2021 року, адресованому дізнавачу СД Біляївського ВП ГУНП в Одеській області В. Мироновій зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір збитку складає 117 011 грн.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За приписами ст. 13 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу.Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що добування (вилов) - це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

При цьому, згідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в, зокрема незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (ч.1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Згідно з ч.ч.2, 4, 5 ст. 68 вказаного Закону України відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відповідно до ч. 1 ст.69 зазначеного Закону України, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Вказані норми підтверджують обов`язок ОСОБА_1 відшкодувати шкоду, завдану рибним ресурсам України, внаслідок вчиненого кримінального проступку.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України» №1209 від 21.11.2011 року (далі - Постанова №1209 від 21.11.2011 року) затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначив, що з позовними вимогами щодо відшкодування шкоди, спричиненої рибним ресурсам України, мають право на звернення територіальні підрозділи Державного агентства меліорації та рибного господарства України, як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, проте суд не погоджується з такими твердженнями, з огляду на наступне.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно ст. 37 цього Закону України водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади.

Державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (п.«г» ч.4 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно дост. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 5.3. Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.99 року (із змінами), органи рибоохорони, що здійснюють охорону, відтворення і державний контроль використання водних живих ресурсів, відповідно до законодавства, мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків і втрат, заподіяних підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області, як орган місцевого самоврядування, має повноваження на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Щодо посилань відповідача на те, що до позовної заяви не додано розрахунку відшкодування завданих збитків саме в сумі 117 011 грн., а одного посилання на судовий вирок, який набрав законної сили, в даному випадку недостатньо, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України. Вирок суду відповідачем не оскаржувався та він набрав законної сили.

Разом з цим, сума матеріальних збитків, завданих рибним ресурсам України, становить 117 011 грн. Така сума встановлена вироком суду, а тому не підлягає доказуванню та є обов`язковою для суду.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) № 3-2-9/8194-21 від 29.12.2021 року, в якому зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір збитку складає 117 011 грн.

Відтак, сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , встановлена вироком суду від 11.01.2022 року по справі № 496/39/22 та підтверджується листом управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) № 3-2-9/8194-21 від 29.12.2021 року.

Під час судового розгляду в рамках кримінального провадження Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області цивільний позов не заявлявся, під час ухвалення вироку судом не було вирішено питання щодо стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди.

Зважаючи на те, що діями ОСОБА_1 заподіяно шкоду рибним ресурсам України, суд дійшов висновку, що завдана шкода підлягає відшкодуванню державі в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області.

Разом з цим, суд вважає, що саме Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області є належним позивачем в даній справі, оскільки вироком суду встановлено, що місцем вчинення кримінального проступку є - річка Дністер, на відстані близько 70 метрів від лівого берега та трьох метрів від правого берега, навпроти 48-го км. автодороги «Одеса - Рені» Маяківської об`єднаної територіальної громади, тому місце реєстрації відповідача на території Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області та місце проживання на території Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, в даному випадку, не приймається судом до уваги.

Враховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконним виловом риби шляхом стягнення з нього компенсації вартості виловленої риби у розмірі 117 011 грн., розмір якої визначено у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів №1209 від 21.11.2011 року та встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Водночас, суд звертає увагу, що зі змісту вироку від 11.01.2022 року вбачається, що в матеріалах кримінального провадження була заява ОСОБА_1 , складена у присутності захисника Білянської К.А. щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Тобто, можливо стверджувати, що під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 погодився з усіма обставинами, встановленими досудовим розслідуванням, зокрема щодо місця вчинення кримінального проступку та сумою завданого збитку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що згідно протоколу огляду місця події від 26.12.2021 року, незаконно видобуті живі біоресурси (риба) в присутності понятих було випущено у водойму, а знаряддя незаконного зайняття рибним промислом було вилучено, не є підставою для звільнення його від обов`язку відшкодувати шкоду, завдання якої встановлено обвинувальним вироком суду від 11.01.2022 року по справі № 496/39/22.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області звільнена від сплати судового збору за подання позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 1166 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Маяківської сільської територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області (, юридична адреса: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, вул. Богачова, 99) шкоду спричинену рибним ресурсам України, у розмірі 117 011 грн. (сто сімнадцять тисяч одинадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник