ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2508/24 Справа № 205/1704/23 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

25.09.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Кравченка Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №205/1704/23 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

У заяві просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 40 600 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року ухвалено додаткове рішення по цивільній справі №205/1704/23 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Стягнуто з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

02.01.2024 року Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування додаткового рішення суду першої інстанції та просить суд, ухвалити нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кравченка Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що в оскаржуваному додатковому рішенні вказано, що «07.09.2023 року представником відповідача заявлено, що докази судових витрат надасть протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення». Однак протягом п`яти днів, як це встановлено ч.8 ст. 141 ЦПК України, ані відповідач, ані її представник заяви про стягнення на її користь судових витрат, розрахунку судових витрат та доказів їх понесення ( квитанцій, платіжних доручень тощо) суду не подали. Таким чином, відповідачем пропущено строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що сума в заяві про винесення додаткового рішення є 40 600 грн. гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2023 року в задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено, судові витрати акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» покладено на нього.

07.09.2023 року представником відповідача заявлено, що докази судових витрат надасть протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення.

У заяві представник відповідача просить визнати причину пропуску строку поважною, оскільки рішення оприлюднено 20.09.2023 року. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що строк звернення з даною заявою не пропущено.

На підтвердження судових витрат відповідача на правову допомогу надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги, а також акт наданих послуг за договором № б/н від 21.03.2023 року, відповідно до якого адвокатом Кравченком Ю.В. виконано роботи на загальну суму 40 600 грн.

У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат відповідачем було зазначено про витрати на правову допомогу в розмірі 33 000 грн.

Суд враховує, що 12.05.2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Як вбачається з наданого адвокатом акту наданих послуг та матеріалів справи, роботи щодо складання клопотання про визнання обов`язкової явки позивача вартістю 3 000 грн., заяви про виклик свідків вартістю 1 500 грн., клопотання про долучення доказів вартістю 1 500 грн. виконані не були, оскільки відповідні клопотання не містяться в матеріалах справи. Отже, витрату на таку правову допомогу не можуть бути відшкодовані за рахунок позивача.

Окрім того, акт містить найменування роботи: «Вивчення цивільної справи, складання правової позиції, аналіз доказів позивача, збір доказів відповідача» вартістю 3 000 грн. При цьому, окремо зазначено, що адвокатом виконано аналіз судової справи № 336/3968/16-ц вартістю 3 000 грн., проте, з матеріалів справи не вбачається необхідність аналізу даної справи, а вивчення судової практики входить до складання правової позиції та підготовки відзиву. Також окремо адвокатом зазначено, що ним зібрано докази на підтвердження правової позиції замовника загальною вартістю 600 грн. та зроблено витяги з ЄДРПВНМ загальною вартістю 1 500 грн. Окремо адвокатом зазначено, що ним здійснено ознайомлення з матеріалами справи № 2/422/2002/2012 та отримано копію рішення, вартість робіт 2 000 грн. Однак, з матеріалів справи вбачається, що копію рішення по вказаній справі долучено в якості доказу розірвання шлюбу. Таким чином, дії адвоката, спрямовані на отримання рішення про розірвання шлюбу, є діями зі збору доказів відповідача. Отже, акт, як зазначалося вище, вже містить роботи зі збору доказів відповідача. Таким чином, адвокатом двічі зазначено роботи зі збору доказів, тому суд не вбачає підстав для відшкодування таких витрат в загальному розмірі 7 100 грн.

Також, вивчивши матеріали справи суд встановив, що представник відповідача брав участь у судових засіданнях двічі та тривалістю не більше 15 хвилин кожне. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про те, що вказана в акті участь у п`яти судових засіданнях вартістю 10 000 грн. не відповідає критеріям реальності та співмірності, тому потребує зменшення до 3 000 грн.

Окрім того, вартість ознайомлення зі справою, яка станом на дату першого ознайомлення 24.03.2023 року містила 202 аркушів, а станом на дату другого ознайомлення 06.04.2023 року до матеріалів справи додалося 36 аркушів, з яких 30 аркушів - відзив представника відповідача Кравченка Ю.В. з додатками, є завищеною, не потребувала значних витрат часу, тому такі витрати підлягають зменшенню з 4 000 грн. до 1 000 грн.

Також в акті зазначено, що адвокатом здійснено роботу з отримання судового рішення та виконавчого листа вартістю 1 500 грн. Водночас, матеріали справи не містять доказів отримання адвокатом копії рішення, а зміст рішення не передбачає отримання відповідачем виконавчого листа. Таким чином, такі роботи не є реальними, а їх вартість не відповідає змісту.

На підставі викладеного, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, доведені відповідачем судові витрати на професійну правову допомогу, з урахуванням їх реальності та співмірності, підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 в розмірі 16 000 грн.

Колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні правові висновки містять і постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18: якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем пропущено строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

При цьому,ст.141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів).

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При таких обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кравченка Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №205/1704/23 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: