Єдиний унікальний номер 741/2013/23
Провадження № 2-о/741/12/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Гридасової А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог, заявники вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років помер ОСОБА_3 , який на час смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається 1/2 частини будинку в АДРЕСА_1 , який 20.08.2002 був подарований йому та його дружині ОСОБА_1 . На час відкриття спадщини - дати смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним постійно проживали його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є спадкоємцями першої черги. В нотаріальну контору до жовтня 2023 року заявники зверталися, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Звернувшись у жовтні 2023 року до приватного нотаріуса в м. Носівка Чернігівської області Дмитренко В.М. з метою оформлення спадщини, з`ясувалось що у них відсутні документи, які б підтверджували той факт, що на момент смерті ОСОБА_3 , тобто на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 постійно проживали з ним. Після його смерті вони загубили домову книгу і виписали її повторно у 2013 році, однак померлий на той час ОСОБА_3 у виписану повторно домову книгу не був вписаний. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримали від нотаріуса роз`яснення про те, що для оформлення спадщини їм необхідно в судовому порядку довести факт постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Даний факт їм необхідно встановити з метою, оформлення спадщини. Спору щодо права на спадщину не існує. У ОСОБА_3 крім дочки ОСОБА_2 також ще є син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 , які спадщину не приймали і не претендують.

Заявники просили суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 20.10.2023 заяву залишено без руху, заявникам надано час для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 20.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження.

У судове засідання заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, в якій просив розглядати справу у відсутності представника міської ради, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Верховний Суд зазначає, що наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - майна померлого (1/2 частини будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Судом встановлено та не заперечується заявниками, що крім них наявні ще і інші спадкоємці, а саме: син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 .

Твердження заявників, що син та донька померлого ОСОБА_3 спадщину не приймали, не претендують, і не заперечують проти того, щоб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформили спадщину на своє ім`я, не знаходять підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, факт, про встановлення якого просять заявники не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Зміст заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не дає підстав вважати про відсутність спору про право, оскільки заявники претендує на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 що свідчить про наявність спору про право з іншими спадкоємцями померлого, або з відповідною територіальною громадою (в разі неприйняття спадщини та визнання її відумерлою).

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 521/13620/18.

З наданих до заяви матеріалів слідує, що вимога про встановлення факту проживання зі спадкоємцем пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку можуть мати право інші спадкоємці, таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду, оскільки вона ґрунтується на спорі, який має розглядатись в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294, 315, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 258-260, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникам, що вони не позбавлені права звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Гридасова