Березівський районний суд Одеської області
06.02.2024
Справа № 504/2819/23
Провадження № 2/494/174/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р. Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, треті особи: Міністерство юстиції України, Вища рада правосуддя, Комінтернівський районний суд Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій приватного виконавця протиправними та скасування акту опису майна, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, треті особи: Міністерство юстиції України, Вища рада правосуддя, Комінтернівський районний суд Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій приватного виконавця протиправними та скасування акту опису майна.

На обґрунтування доводів позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. є неправомірними, оскільки приватний виконавець не надав йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист по справі №504/4208/22 від 03.04.2023 року, також достовірно знаючи, що на території знаходиться майно інших власників приступив до опису майна, погрожував застосувати фізичну силу в разі відмови в допуску до приміщення, взагалі неналежним чином проводив опис майна та вніс недостовірні відомості до акту опису майна, у зв`язку з чим просив витребувати у Комінтернівському районному суду Одеської області виконавчий лист №504/4208/22 від 03.04.2023 року, визнати дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. протиправними та скасувати акт опису майна.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено таке.

Відповідно до вимог ст.1Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як роз`яснено у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна»: у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року справа № 712/12136/18.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Парфьонова Г.В., треті особи: Міністерство юстиції України, Вища рада правосуддя, Комінтернівський районний суд Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій приватного виконавця протиправними та скасування акту опису майна, посилаючись на неправомірні дії приватного виконавця Парфьонова Г.В., оскільки приватний виконавець не надав йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист по справі №504/4208/22 від 03.04.2023 року.

З дослідженої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право, а вимоги позивача стосуються дій державного виконавця щодо не надання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчого листа по справі №504/4208/22 від 03.04.2023 року та скасування актів опису майна складених приватним виконавцем Парфьоновим Г.В., тому така справа не може розглядатися за правилами позовного провадження, та має розглядатися за правилами, визначеними розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим, у відкритті провадження слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л ИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, треті особи: Міністерство юстиції України, Вища рада правосуддя, Комінтернівський районний суд Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій приватного виконавця протиправними та скасування акту опису майна.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду із скаргою, якщо він вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права чи свободи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського о апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Панчишин А.Ю.