Справа № 296/8694/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козлова Андрія Івановича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

06.09.2023 представник позивача адвокат Козлов А.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , зі змісту якого просить визнати ОСОБА_2 таким, що не є особою, яка прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Житомирі померла мати позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 та 2/3 ід. частин квартири АДРЕСА_2 .

За час життя ОСОБА_3 заповіту на своє майно не складала, спадкового договору та договору про довічне утримання не укладала.

13.09.2021 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сєтаку В.Я. заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері внаслідок чого була заведена спадкова справа № 257/2021, яка була зареєстрована в Спадкову реєстрі за № 68291177.

Після цього, ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сєтаку В.Я. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після її померлої матері.

27.09.2021 нотаріусом позивачці було видано: свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером 11260 на 1/2 частку 2/3 ід. частин квартири АДРЕСА_2 , яке зареєстровано в Спадковому реєстрі за номером 68373872, право власності на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 44171847; свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером 11261 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в Спадковому реєстрі за номером 68373903, право власності на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 44172962.

Відповідач ОСОБА_2 будучи обізнаним про смерть своєї матері та заведення нотаріусом за заявою позивачки спадкової справи не подавав заяву про прийняття спадщини та заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, позивачкою в травні місяці 2023 року було подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на решту спадкового майна, а саме: 1/2 частку 2/3 ід. частин квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

25.05.2023 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1045/02- 31 у відповідності з якою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на решту спадкового майна, у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В матеріалах спадкової справи № 257/2021 містяться відомості про те, що спадкодавець ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 і за вказаною адресою зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , внаслідок чого він вважається таким, що прийняв спадщину після своєї померлої матері.

Однак, відповідно довідки від 16.10.2012 №1688 Комунального виробничого житлового ремонтно-експулатаційного підприємства Управління житлового господарства Житомирської міської ради народних депутатів №13, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується також відміткою в-паспорті громадянина України ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» від 07.04.2023 № 234, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , «але не проживає за вищевказаною адресою з 2008 року».

Актом № 15 від 06.04.2023, який складений представниками ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» за участю мешканців житлового будинку АДРЕСА_4 підтверджується той факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але не проживає з 2008 року.

В зв`язку з тим, що позивачка не визнає, що її мати ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 проживали разом, змушена була звернутися до суду для визнання відповідача таким, що не прийняв спадщину.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. в судовве засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

09.01.2024 судом допитано в якості свідка ОСОБА_4 - колишнього чоловіка позивача, який засвідчив, що йому відомо, що відповідач тривалий час, понад 10 років живе зі своєю сім`єю в Канаді. Він сам особисто возив його в аеропорт в м.Київ. Його не було на позоронах матері в 2021 році.

09.01.2024 судом допитано в якості свідка ОСОБА_5 - куму позивача, яка засвідчила, що знає сім`ю ОСОБА_6 з дитинства сторін, дружили, а потім вона стала кумою позивача. ОСОБА_7 давно живе в Канаді. Останнього разу вона бачила його на похороні його батька. Похорони матері були закриті, вона там не була але знає, що ОСОБА_7 не було на похороні.

09.01.2024 судом допитано в якості свідка ОСОБА_8 - подругу позивача, яка засвідчила, що знає, що ОСОБА_7 давно живе за кордоном в США чи Канаді, працює дальнобійником, має 2 дітей, та не хоче спілкуватися з сестрою. Знає, що коли померла їх мати то ОСОБА_9 не було на похороні, її теж не було бо був Коронавірус тоді і похорони були закриті..

Суд в межах цивільної справи встановив обставини та відповідно визначився з правідносинами, що склалися між сторонами.

ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 її матір`ю є ОСОБА_3 про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 16.07.1971 року (а.с.64) у грудні 2014 року вона змінила прізвище на ОСОБА_11 внаслідок одруження з ОСОБА_4 (а.с.45) , а наразі її прізвише ОСОБА_12 , оскільки 21.08.2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_13 (а.с.48)

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 його матір`ю є ОСОБА_3 про що свідчить повний витяг з ДРАЦС громадян щодо актового запису про народження (а.с.65) з 08.02.1994 року він зареєстрований разом з ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_3 про що стоїть відмітка в паспорті (а.с.18)

13.04.1999 року відділом приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.21)

З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається , що станом на 12.10.2012 власниками квартири АДРЕСА_2 були: ОСОБА_2 - частка 1/3 та ОСОБА_3 - частка 2/3 (а.с.22)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Житомирі, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 19.03.2021, бланк серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Згідно довідки від 16.10.2012 ОСОБА_2 був зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_3 (а.с.18)

27.09.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. видав свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №257/2021, що зареєстровано в реєстрі за №11260, №11261 (а.с.11,14)

Згідно вказаних свідоцтв спадщину після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали:

- дочка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 в 1/2 частці спадкового майна ;

- син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 1/2 частці спадкового майна ;

Спадщина складається з 2/3 ідеальних частин квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 ..

Свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видано ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_2 не видано

Станом на 27.09.2021 ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину №11260 та 11261 є власником 1/3 частин квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 про що свідчать витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексні номери витягів №276821100 та 276831163) (а.с.13,16)

25.05.2023 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. відмовив ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину іншої 1/2 частини після померлої ОСОБА_3 , в зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 17).

Згідно довідки №234 від 07.04.2024 виданій ОСОБА_1 її брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований але не проживає за адресою : АДРЕСА_3 з 2008 року (а.с.19)

Актом № 15 від 06.04.2023, який складений представниками ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» за участю мешканців житлового будинку АДРЕСА_4 підтверджується той факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але не проживає з 2008 року (а.с.20)

Отже, позивач ОСОБА_15 та її рідний брат - відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги щодо майна померлої матері - ОСОБА_3 , та нотаріусом видано свідоцтва про спадщину, так як ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини після матері, а ОСОБА_2 прийняв спадщину так як на день смерті матері був зареєстрований з нею за однією адресою, проте не звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після матері.

Предметом спору є спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки один із спадкоємців вважає, що інший спадкоємець не прийняв спадщину, оскільки фактично не проживав зі спадкодавцем на момент його смерті, а одного лише факту реєстрації зі спадкодавцем недостатньо для прийняття спадщини, а тому вона звернулася до суду для визнання ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 вказуючи, що це надасть їй право успадкувати іншу частину майна (фактично спадщину рідного брата).

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття, з моменту відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін, які є спадкоємцями першої черги, як діти спадкодавця (а.с.10,47,65,67,68) внаслідок чого відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 ідеальних частин квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 .

Під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, має досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.

Оскільки позивач не проживав з матір`ю то у визначений законом шестимісячний строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини(а.с.40)

27.09.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. видав свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №257/2021, що зареєстровано в реєстрі за №11260, №11261 (а.с.11,14)

Згідно вказаних свідоцтв спадщину після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали:

- дочка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 в 1/2 частці спадкового майна ;

- син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 1/2 частці спадкового майна ;

Спадщина складається з 2/3 ідеальних частин квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 ..

Свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видано ОСОБА_1 за її заявою.

Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_2 не видано.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

25.05.2023 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на решту спадкового майна, у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину, у зв`язку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини про що свідчить довідка №2690 від 21.09.2021 (а.с.17,61))

У разі, якщо ОСОБА_2 фактично не проживав постійно разом із своєю матір`ю на день її смерті, ОСОБА_1 мала б повідомити про це нотаріуса, а приватний нотаріус Сєтак В.Я. мав запропонувати ОСОБА_1 надати їй відповідне судове рішення, відповідно до якого б вбачалось, що за нею визнано право на всю спадщину, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_3 або про усунення її брата від права на спадкування після смерті своєї матері, чого ОСОБА_1 зроблено не було.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований з матір`ю за однією адресою (а.с.61) крім того він є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.74), та будь-яке судове рішення про усунення його від права на спадкування після смерті своєї матері або про визнання за ОСОБА_1 права на всю спадщину після смерті своєї матері не виносилось, то в силу положень 1268 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 обгрунтовано був визнаний нотаріусом таким, що фактично прийняв свою частку спадщини, яка відкрилась після смерті його матері

Звертаючись до нотаріуса повторно через більше ніж 2 роки позивач надав довідку №294 від 01.04.2023 , що ніби то відповідач з 2008 року не проживав разом з матір`ю та Акт №15 від 06.04.2023, проте нотаріус відмовив 25.05.2023 у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину, у зв`язку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.17)

Подаючи цей позов позивач та його представник фактично намагаються довести те, що лише ОСОБА_1 , як спадкоємиця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому порядку прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті останньої, та що вона має набути у власність всю спадщину після смерті матері, проте таких вимог нею не заявлено.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо

визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так за приписами ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Так у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року по справі № 910/3009/18 вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен:

1) забезпечити поновлення порушеного права

2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування

3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим)

4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії

5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту

Одне право має захищатися одним позовом.

Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес.

Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції -на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Обираючи такий спосіб захисту, як визнання особи такою, що не є особою, що прийняла спадщину, позивач та його представник не врахували, що такий спосіб захисту не передбачений ні Законом ні договором, та він не презведе до вирішення спору по суті.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, саме такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року по справі № 910/3009/18

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, що не перешкоджає повторному зверненні позивача до суду.

Оскільки в позові відмовлено судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст.2,4,12,13,17,76-81,264,265,351,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козлова Андрія Івановича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович про визнання особи такою, що не прийняла спадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.02.2024 року

Суддя В. М. Шкиря