УХВАЛА

"25" січня 2024 р. м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Скрипнік Л.А., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківісмартюа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Опт», Приватне підприємство «СУГОЙ», про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківісмартюа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Опт», Приватне підприємство «СУГОЙ», про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, суд дійшов до наступного.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 1, 5, 6, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Як убачається із змісту позовної заяви та її предмету, позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківісмартюа» звернулись до суду в порядку позовного провадження із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Опт», Приватне підприємство «СУГОЙ», про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме, в порядку позовного провадження просять суд встановити той факт, що ОСОБА_3 є учасником та кінцевим бенефіціарним власником наступних юридичних осіб: - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРОЙ ОПТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41481333, місцезнаходження: Україна, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, ВУЛИЦЯ ШЕНГЕЛІЯ, будинок 3-А); -Приватне підприємство «СУГОЙ» (ідентифікаційний код юридичної особи 32126021, місцезнаходження: Україна, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, МИКОЛАЇВСЬКЕ ШОСЕ, будинок 6). Встановити той факт, що ОСОБА_1 є учасником та кінцевим бенефіціарним власником наступних юридичних осіб: - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРОЙ ОПТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41481333, місцезнаходження: Україна, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, ВУЛИЦЯ ШЕНГЕЛІЯ, будинок 3-А); - Приватне підприємство «СУГОЙ» (ідентифікаційний код юридичної особи 32126021, місцезнаходження: Україна, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, МИКОЛАЇВСЬКЕ ШОСЕ, будинок 6).

Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківісмартюа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Опт», Приватне підприємство «СУГОЙ», про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 20, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківісмартюа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Опт», Приватне підприємство «СУГОЙ», про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Скрипнік