справа № 165/2154/22
провадження №2/165/38/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

встановив:

17.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та стягувати щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обгрунтовує тим, що судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що позивач виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Нововолинським міським відділом ДВС ЗМУМЮ станом на 14.07.2022 за ОСОБА_1 , наявна заборгованість у розмірі 11930,00 грн. Зазначає, що у 2022 році майновий та сімейний стан позивача ОСОБА_1 змінився. Вказує, що позивач сплатив заборгованість по аліментах в розімрі 13745 грн. та постійно з власної ініціативи несе витрати для забезпечення одягом, харчуванням, оздоровленням сина ОСОБА_4 .

12.04.2023 представник позивача ОСОБА_3 адвокат Андрейчук С.В. подав до суду в інтересах ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, просить змінити розмір аліментів, які стягуються згідно з судовим наказом, виданим Нововолинським міським судом Волинської області 15.03.2021 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину понесених нею додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7895,65 грн. та судові витрати у справі, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Вимоги обгрунтовує тим, що розмір аліментів, які ОСОБА_1 сплачує на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі частки від його доходів (заробітку), становить 1610 грн. щомісячно, і такий розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини. Вказує, що з часу призначення аліментів, збільшився прожитковий мінімум для дитини. Також у зв`язку із початком війни в Україні, ОСОБА_3 разом із сином змушена була виїхати в іншу країну, де на даний час проживають. ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад. Крім того, дитина проходить лікування у стоматолога та отримує інші необхідні для розвитку послуги. Утримання дитини потребує значних фінансових витрат. Стверджує, що збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/3 частини усіх доходів (заробітку), не вплине на матеріальне становище ОСОБА_1 , оскільки останній має можливість надавати допомогу дитині у більшому розмірі. Вказує, що ОСОБА_3 у зв`язку із відвідуванням сином дошкільної дитячої установи, проходженням лікування дитини, в тому числі у стоматолога, змушена нести додаткові витрати, що складають 15791,30 грн (9289 чеських крон по курсу НБУ станом на 11.04.2023, 1.7 грн за 1 чеську крону). Вважає, що половину даних витрат, а саме 7895,65 грн. необхідно стягнути з відповідача, оскільки батько, який проживає окремо, зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на спільну дитину.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17.05.2023 об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

23.08.2023 представник відповідача-позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині додаткових витрат на дитину (а.с.109), просить стягнути 19894,71 грн. таких витрат, оскільки ОСОБА_8 додатково понесла витрати на дитину, а саме витрати при зверненні до лікарів окуліста та стоматолога, придбання взуття, одягу.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав наведених у позові. Просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 до 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зустрічні вимоги в редакції від 23.08.2023 не визнав в повному об`ємі. Вказав, що утримує трьох неповнолітніх дітей, його дохід складається із заробітної плати, що становить 8000 грн. щомісячно. У разі збільшення задоволення зустрічного позову в частині збільшення розміру аліментів в користь ОСОБА_3 , він та його двоє дітей від іншого шлюбу будуть в скрутному матеріальному становищі. Вказує, що його майновий стан погіршився, тому відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Стосовно вимоги про стягнення додаткових витрат зазначає, що такі не підтверджені належними доказами, а надані представником позивача фіскальні документи, видані у Чеській Республіці, не можуть бути взяті до уваги при вирішенні спору. Просить первісний позов задоволити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_3 адвокат Андрейчук С.М. первісні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві (а.с.27,28), зустрічні позовні вимоги в редакції від 23.08.2023 підтримав в поному обсязі, просив їх задоволити. Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 зазначив, що відповідач жодним чином не підтвердив погіршення свого майнового стану. Натомість надав довідку ФОП ОСОБА_9 , яка є його дружиною, про те, що він працює у ФОП ОСОБА_9 на посаді завідувача господарства з 21.05.2021 та отримував за період з січня по червень 2022 заробітну плату в розмірі 8000 грн. щомісяця. Також зазначив, що заборгованість по аліментах в розмірі 13745 грн. відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 сплатив лише після того, як позивач звернулась до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а органами ДВС було застосовано заходи передбачені ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Також вказав, що народження у відповідача дочки, та перебування на утриманні інших дітей, не є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються згідно судового наказу на неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Також наголосив, що розмір, до якого ОСОБА_1 просить зменшити аліментні виплати, зокрема 1/10 частини від його доходу, який, згідно з довідкою, поданною останнім, становить 8000 грн., буде складати 800 гривень, що є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2201 грн). Зустрічні позовні вимоги в редакції 22.08.2023 підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються згідно з судовим наказом, виданим Нововолинським міським судом Волинської області 15.03.2021 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину понесених нею додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 19894,71 та судові витрати у справі, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 5000 гривень.

Заслухавши пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача-позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Судом встановлено, що судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області (справа №165/478/21) від 15.03.2021 стягуються з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із повідомлення Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області від 11.08.2022 № 24346 (а.с.29) на виконані виконавчої служби перебуває судовий наказ Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/478/21 від 11.08.2022 про стягнення аліментів з Нововолинського міського суду Волинської області (справа №165/478/21) від 15.03.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.29). За період з 25.03.2021 по 31.07.2022 боржником ОСОБА_1 сплачено на рахунок відділу аліменти в розімрі 11745,60 грн 25.10.2021 та 1000 грн 30.05.2022, які перераховано стягувачу. Згідно з розрахунком державного виконавця станом на 31.07.2022 заборгованість зі сплати аліментів становить 13540 грн.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з вимогами статті 192 СК України, розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів, позивач-відповідач ОСОБА_1 вказував на те, що він уклав шлюб з ОСОБА_11 (а.с.4), від якого у них народилася дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), також наголошував, що на його утриманні є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7), і вважає, що такі обставини свідчать про зміну його матеріального стану.

Слід зазначити, що зміна сімейного стану відповідача, народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для присудження аліментів у меншому розмірі.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Окрім того, в судовому засіданні позивачем-відповідачем ОСОБА_1 було зазначено, що він сплатив одним платежем заборгованість по аліментах в розмірі 13745 гривень, що не заперечив представник відповідача-позивача ОСОБА_2 . Дана обставина, на думку суду, свідчить про матеріальну спроможність ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у присудженому розмірі 1/4 частка від його доходу (заробітку).

Виходячи з наведених позивачем-відповідачем ОСОБА_13 доводів, заперечень представника відповідача-позивача ОСОБА_2 , беручи до уваги матеріальний стан платника аліментів, зокрема: дохід ОСОБА_13 (а.с.9), відсутність інших доказів, на підтвердження обставин, які враховуються при вирішенні спору про зменшення розміру аліментів, суд приходить висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає.

Також суд приходить висновку, що представником відповідача-позивача ОСОБА_14 не надано доказів на підтвердження покращення майнового стану ОСОБА_13 , та можливості платника сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому у задоволенні зустрічного позову в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021, з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на 1/3 частку його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд відмовляє.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача-позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 на покращення майнового стану ОСОБА_13 , внаслідок реєстрації за останнім транспортного засобу VDV TEKKEN 250, мотоцикл, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску, оскільки суду не надано доказів про вартість цього майна.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту постановлення судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області від 18.03.2021 у справі № 165/478/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частка заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мініуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, у позивача-відповідача ОСОБА_1 не відбулося суттєвих змін ні в матеріальному стані, ні в стані його здоров`я, як виписано положеннями статті 192 Сімейного кодексу України. А тому суд приходить до переконання, що позивач спроможний виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, і такий розмір є достатнім для утримання неповнолітнього сина сторін, який проживає разом із матір`ю, та цей розмір не підлягає зменшенню чи збільшенню.

Відповідно до ст.185 СК України участь батьків у додаткових витратах на дитину здійснюється, коли той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі N 749/106/17 (провадження N 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі N 643/11742/16-ц (провадження N 61-26879св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 понесла додаткові витрати на дитину, зокрема на стоматологічне лікування в розмірі 6240 чеських крон, із розрахунку 250+1200+1265+3525=6240 (а.с.74-77,116,117), огляд у лікаря-окуліста та придбання окулярів в розмірі 2039 чеських крон, із розрахунку 150-1889=2039, всього 8279 чеських крон, що еквівалентно 13748,90 гривень (офіційний курс гривні до чеської крони 1,6607).

Суд приходить висновку, що такі виплати, здійснені позивачем є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на лікування дитини. Беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний як батько, брати участь у додаткових витратах на дитину і може їх нести, суд визначає до стягнення з нього половину, фактично понесених витрат позивачем, що підтверджені документально, в розмірі 6874,47 грн, із розрахунку 13748,90:2=6874,47 грн.

При цьому суд не бере до уваги, долучену до матеріалів справи квитанцію на придбання ліків на суму 413 чеських крон (а.с.73,74), оскільки з її змісту неможливо встановити для чиїх потреб були придбані медикаменти та відсутнє лікарське призначення таких медичних препаратів.

Суд також приходить висновку, що саме по собі відвідування дитячої дошкільної установи не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з таким, викликані особливими обставинами (а.с. 79-93, 110-115). Крім цього, придбання одягу та взуття для дитини, зокрема дитячих сорочок і взуття для прогулянки (а.с.120,121), не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Такі витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною.

Аналогічна позиція висловлена в постанові КЦС ВС від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17.

Беручи до уваги вищевикладене, у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення половини додаткових витрат на придбання дитячого одягу, взуття в розмірі 1447 чеських крон (а.с. 120,121), придбання ліків згідно з квитанцією в розмірі 413 чеських крон (а.с.73), витрат на оплату харчування та перебування дитини у дошкільній установі в розмірі 10021 чеських крон (а.с.79-93, 110-115), суд відмовляє.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує в дохід держави судовий збір за вимогу зустрічного позову про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 в розмірі 375 грн. 76 коп. та з ОСОБА_3 - в розмірі 697 грн. 84 коп., також суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за вимогу зустрічного позову про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1073 грн 60 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, - суд,

вирішив:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021, з 1/4 частки до 1/10 (однієї десятої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021, з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на 1/3 частку його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину понесених позивачем додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 6874 (шість тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривень 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути в дохід держави судовий збір за вимогу зустрічного позову про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 в розмірі 375 (триста сімдесят п`ять) грн 76 коп та з ОСОБА_3 в розмірі 697 (шістост дев`яносто сім) грн 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за вимогу зустрічного позову про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач-позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення виготовлений 02 лютого 2024 року.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК