Справа № 368/403/21
Провадження № 2-др/368/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Варлам Є.Р.

представника позивача адвоката Клапчука Ф.П.

та представника відповідача адвоката Лисюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисюк Оксани Василівни про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, -

в с т а н о в и в:

представник відповідача просить суд постановити у цивільній справі № 368/403/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради Київської області про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, - додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16996,20 гривень, які складаються із: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 500,00 гривень та сплати судового збору у сумі 496,20 гривень, обґрунтовуючи заяву наступним.

13 грудня 2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 368/403/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради Київської області про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації.

У задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення

позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництві) в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з вимогою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Концепції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення по справах «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року; «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року).

На підтвердження витрат по надання правничої допомоги до заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 01.06.2021; копія акта прийому-передачі виконаних робіт від 13.12.2023 року; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 13.12.2023 на суму 16 500,00 грн.; копію розрахунку витрат на правову допомогу від 13.12.2023 року.

Окрім цього, відповідачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.07.2022 року, який відповідно до квитанції від 19.09.2022 року складає 496,20 грн.

Таким чином, у зв`язку із розглядом даної справи відповідач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.07.2022 року в сумі 496,20 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 500,00 грн.

Представника позивача ОСОБА_2 адвокат Клапчук Ф.П. заперечував проти винесення додаткового рішення, оскільки надані документи не дають підстави для винесення додаткового рішення.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали, приходить до наступного висновку.

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, де у вересні 2023 року уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №787669 від 06.08.2009 р. виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0932 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:405:0031, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , а також скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та реєстрацію земельної ділянки Державному земельному кадастрі.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року у задоволенні уточнених позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації відмовлено.

18.12.2023 року до Кагарлицького районного суду Київської області представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Лисюк Оксаною Василівною подано заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат по справі.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до положень частити восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат:

1) їх дійсність;

2) необхідність;

3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Лисюк О.В. надала:

-договір про надання правничої допомоги № б/н від 01 червня 2021 року, укладений між адвокатом Лисюк О.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4671/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20.10.2011 року, та Карпенко Л.Я., яким передбачено гонорар, розмір якого встановлюється за погодженням сторін та є пропорційним витраченому часу адвокатом на виконання доручень клієнта та, пов`язаних з виконанням договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.06.2021 року та захистом інтересів позивача;

-розрахунок витрат на правову допомогу за договором про надання правничої допомоги від 01.06.2021 р., згідно якого аналіз та вивчення документів у цивільній справі № 368/403/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради Київської області про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації - витрачено 3 год. часу - вартість 1500,00 грн.; складання відзиву на позовну заяву - витрачено 2 години часу вартість 1000 грн.; участь у судових засіданнях, які відбулися: 11.06.2021 року, 30.09.2021 року, 19.10.2021 року, 08.11.2021 року, 26.11.2021 року, 03.12.2021 року, 17.12.2021 року, 22.12.2021 року, 29.12.2021 року, 28.07.2022 року, 11.08.2022 року, 02.12.2022 року, 12.05.2023 року, 13.06.2023 року, 23.06.2023 року, 14.07.2023 року, 07.08.2023 року, 11.09.2023 року, 25.09.2023 року, 13.11.2023 року, 12 12.2023 року, 13.12.2023 року - всього 22 засідання, на які витрачено близько 22 годин часу - вартість 11 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи у суді - витрачено 3 години часу - вартість 1 500,00 грн.; складення апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.07.2022 року - витрачено 2 години часу - вартість 1000,00 грн.; складення клопотання про застосування строків позовної давності - витрачено 1 година часу - вартість 500,00 грн., а всього 16 500,00 грн.;

-акт прийому передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 01.06.2021, згідно якого сторони підтвердили, що загальна вартість послуг наданих адвокатом Лисюк О.В. ОСОБА_1 складає 16 500,00 грн.;

-копією квитанції до прибуткового касового ордера від 13.12.2023 р., згідно якого прийнято від ОСОБА_1 кошти в сумі 16 500,00 грн., на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.06.2021 р.;

-копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4671/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20.10.2011 року.

Згідно із розділом 5 договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.06.2021 року за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити гонорар, розмір якого встановлюється за погодженням сторін, та є пропорційним витраченому чуму адвоката на виконання доручень клієнта. За дорученням клієнта виплата гонорару може бути здійснена третіми особами.

Відповідно до акта наданих послуг від 13.12.2023 року за договором про надання правничої допомоги № б/н від 01.06.2021 року, позивачу надано такі послуги:

-аналіз та вивчення документів у цивільній справі № 368/403/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації (3 години, вартість послуги 1500,00 грн.);

-складання відзиву на позовну заяву (2 години, вартість послуги 1000,00 грн.);

-участь у судових засіданнях, які відбулися: 11.06.2021 року, 30.09.2021 року, 19.10.2021 року, 08.11.2021 року, 26.11.2021 року, 03.12.2021 року, 17.12.2021 року, 22.12.2021 року, 29.12.2021 року, 28.07.2022 року, 11.08.2022 року, 02.12.2022 року, 12.05.2023 року, 13.06.2023 року, 23.06.2023 року, 14.07.2023 року, 07.08.2023 року, 11.09.2023 року, 25.09.2023 року, 13.11.2023 року, 12 12.2023 року, 13.12.2023 року - всього 22 засідання (вартість послуги 11 000 грн.); ознайомлення з матеріалами справи у суді (3 години, вартість послуги 1500,00 грн.);

-складення апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.07.2022 року (2 години, вартість послуги 1000,00 грн.);

-складення клопотання про застосування строків позовної давності (1 години, вартість послуги 500,00 грн.).

Таким чином, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані.

Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд приходить до висновку про можливість компенсувати за рахунок ОСОБА_2 витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в розмірі 16 500,00 грн.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).

Отже, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти цієї справи у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви та стягнення з позивача на користь відповідача 16 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем ОСОБА_1 19.09.2022 р. було сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.07.2022 р.

Оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, тому ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, а тому заява відповідача в цій частині підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 259, 260, 270 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

в и р і ш и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисюк Оксани Василівни про стягнення судових витрат задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 368/403/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька об`єднана територіальна громада в особі Кагарлицької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 16 996 (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 20 коп., яка складається із: витрат на правничу допомогу в сумі 16 500,00 грн. та сплати судового збору в сумі 496,20 грн.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня винесення додаткового рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст додаткового рішення складено 05.02.2024 р.

Суддя І.І. Шевченко