П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Київ

Справа № 361/5437/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/5838/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Радзівіл А.Г. 12 липня 2023 у м. Бровари, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В

У липні 2023 року заявник звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 11063, 15 грн основного боргу, 443,01 грн - інфляційна складова боргу, 94,10 грн - прострочена сума боргу та судового збору 268,40 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської областівід 12 липня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що при зверненні до суду з даною заявою, заявником наданий розрахунок з якого вбачається, що заборгованість нарахована поза межами строку позовної давності, що на підставі п.5. ч.1 ст. 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Не погодилось із вказаною ухвалою суду ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат», представником товариства подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі представник вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги нормативно-визначений період внесення платежів для розрахунку заборгованості за послуги з постачання житлово-комунальних послуг, а тому неправильно визначив день, з якого настало прострочення відповідачем за кожним місячним платежем. Зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, загальна позовна давність до кожного з вказаних місяців має свій період настання, в загальному це буде період з 13 липня 2023 року по 13 червня 2026 року. Послуги, надані у червні 2020 року, боржник мав оплатити до 12 липня 2020 року включно, тобто помилковими є висновки суду про те, що заявник має право на стягнення заборгованості з червня, а не з липня 2020 року. Отже, строк позовної давності за перший місяць заборгованості закінчується 13 липня 2023 року, а заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 04 липня 2023 року.

Крім того, судом першої інстанції не були враховані положення законодавства, за якими період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, зокрема строки позовної даності продовжуються на строк дії такого стану. Таким чином, позовна давність до першого нездійсненого платежу за червень 2020 року не сплинула, відповідно і по іншим платежам строк позовної давності не настав.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у липні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 11063, 15 грн основного боргу, 443,01 грн - інфляційна складова боргу, 94,10 грн - прострочена сума боргу та судового збору 268,40 грн.

Заява мотивована тим, що 19 червня 2008 року між заявником та ОСОБА_1 було укладено договір №1 про надання комплексу житлово-комунальних послуг. Послуги по зазначеному договору надавались виконавцем належним чином та в повному обсязі. Натомість споживач свої зобов'язання в частині оплати вартості отриманих послуг не виконувала. Обставини щодо наявності у споживача заборгованості підтверджуються розрахунком з якого вбачається, що сума боргу за надані житлово-комунальні послуги нарахована за період з червня 2020 року по травень 2023 року. При цьому у розрахунку окремою графою визначені дати настання обов`язку зі сплати за кожен місяць та несплачені споживачем суми. Також з вказаного розрахунку вбачається, що інфляційні втрати та 3% річних нараховані за надані послуги у період з червня 2020 року по грудень 2021 року.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що період за який нарахована заборгованість виходить за межі позовної давності.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

В порядку п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В силу п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Порядку ст.ст. 253,254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З наведених обставин справи вбачається, що заявником заявлено про стягнення з боржника заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підпадає під категорію справ, за якими можуть видаватись судові накази.

Заявником визначений період заборгованості з червня 2020 року по травень 2023 року. Послуги, надані у червні 2020 року, споживач мав оплатити до 21 липня 2020 року.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Таким чином, за перший місяць забогованості строк почав свій відлік з 22 липня 2020 року, строк позовної даності є загальним і становить 3 роки, відповідно, його закінчення припадає на дату 22 липня 2023 року.

Заява про видачу судового наказу подана заявником до суду, згідно штампу суду 04 липня 2023 року. А отже заява про видачу судового наказу подана в межах строку позовної давності, що стосується вимог за перший місяць заборгованості, відповідно і вимоги щодо стягнення заборгованості нарахованої за інші місяці, які слідують за червнем 2020 року, є такими що заявлені в межах строків позовної давності.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали також вказав на спеціальні строки позовної давності щодо визначенні пені, проте у вимогах заяви не поставлені вимоги про стягнення пені, а наявні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, що є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань. Така правова позиція є усталеною судовою практикою викладеною, зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16. А отже інфляційні втрати та 3 % річних не можна ототожнювати з неустойкою, а тому положення цивільного законодавства щодо неустойки в цьому випадку не застосовуються. До того ж Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08 листопада 2019 року також вказала на те, що строк позовної давності до інфляційних втрат та трьох відсотків річних обмежується трьома роками, що передують поданню позову. Вказана правова позиціє вже також є усталеною судовою практикою.

Слід також звернути увагу на те, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу заявником враховані і обмеження, що були зумовлені введенням воєнного стану в Україні щодо нарахування сум відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо здійснення заявником вимог з пропуском строку позовної даності. При цьому, враховуючи, що апеляційним судом встановлена відсутність пропуску строку позовної давності доводи апеляційної скарги заявника про продовження цих строків на час дії воєнного стану не приймаються до уваги. Отже, наведені заявником в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження частково, у зв`язку з цим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги частково.

Враховуючи вищевикладене, апеляційній суд приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та невірного вирішення заяви про видачу судового наказу. Вказане у свою чергу дає підстави апеляційному суду для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у видачу судового наказу, а враховуючи що вказана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, наявні підстави для направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» - задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2023 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судця-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук