Провадження № 2/638/2776/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапов Р.О.,

секретаря судового засідання Гасан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності та стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління пенсійного фонду у Харківській області, в якому просить:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку ст.1227 ЦК України право власності на грошові кошти на загальну суму 114 461,20 грн., які підлягали виплаті спадкодавцю ( ОСОБА_2 ), як нарахована, але не виплачена пенсія, за пенсійною справою № №/ А 3795-СБУ за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 р. у адміністративній справі № 520/19037/2020 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. у адміністративній справі № 520/5627/2020

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 в порядку ст.1227 ЦК України грошові кошти на загальну суму 114 461,20 грн., які підлягали виплаті спадкодавцю ( ОСОБА_2 ), як нарахована, але не виплачена пенсія, за пенсійною справою № N/ А 3795-СБУ за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 р. у адміністративній справі № 520/19037/2020 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. у адміністративній справі № 520/5627/2020.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в результаті протиправної відмови у виплаті грошових коштів в порядку спадкування, які не були одержані Спадкодавцем ( ОСОБА_3 ) в якості пенсійних виплат в зв`язку з його смертю, в розмірі 548 018,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік ОСОБА_2 був пенсіонером Служби безпеки України та отримував пенсію за вислугу років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №520/5627/2020:

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: Майдан Свободи,6, м. Харків, 61022, ) щодо щодо зменшення розміру встановленої пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 01.01.2018 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату призначено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року із урахуванням проведених виплат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №520/19037/2020:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/ А 3795 за період з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2938 від 24.11.2020 р.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/ А 3795 за період з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2938 від 24.11.2020;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/ А 3795 за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2948 від 27.11.2020;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/ А 3795 за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2948 від 27.11.2020.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/34318 від 09.06.2022 p. розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за пенсійною справою № №/ 3795 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №520/19037/2020, складає 46 174,79 грн.

У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/73142 від 01.10.2020 р. розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № №/А 3795 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №520/5627/2020, складає 68 286,41 грн.

Листом № 330/01-16 від 01.09.2023 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О.Д. повідомила Позивачку про неможливість видання свідоцтва на право на спадщину на грошові кошти на загальну суму 114 461,20грн., які підлягали виплаті спадкодавцю, як нарахована, але не виплачена пенсія, за пенсійною справою №/А 3795-СБУ за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у адміністративній справі №520/19037/2020 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №520/56247/2020, у зв`язку з відсутністю спадкової маси.

03.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до відповідача в порядку ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки має право на пенсію у разі втрати годувальника.

Рішенням пенсійного фонду від 06.10.2022 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі №520/9934/22:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.10.2022 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника , передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 03.10.2022 р пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 30% грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Також задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу матеріали спадкової справи №96/2022.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

У судове засідання представник позивача не з`явилась. До суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі № 520/9934/22 встановлено, що ОСОБА_1 з 12.05.1967 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 та на момент виникнення спірних правовідносин отримувала пенсію за віком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №520/5627/2020:

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: Майдан Свободи,6, м. Харків, 61022, ) щодо зменшення розміру встановленої пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 01.01.2018 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату призначено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року із урахуванням проведених виплат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №520/19037/2020 за позовом ОСОБА_2 до ГУПФУ в Харківській області:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795 за період з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2938 від 24.11.2020 р.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795 за період з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2938 від 24.11.2020;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795 за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2948 від 27.11.2020;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/ А 3795 за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. включно, виходячи 90% грошового забезпечення, встановленого на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Харківській області № 2948 від 27.11.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі №520/9934/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.10.2022 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника , передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 03.10.2022 р пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 30% грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Листом № 330/01-16 від 01.09.2023 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О.Д. повідомила ОСОБА_1 про неможливість видання свідоцтва на право на спадщину на не отриману за життя пенсію ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові і залишаються недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Враховуючи викладене, нотаріус повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину на вказане майно не уявляється можливим у зв`язку з відсутністю спадкової маси.

У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/73142 від 01.10.2020 р. з додатками, розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №520/5627/2020, складає 68 286,41 грн.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/34318 від 09.06.2022 p. з додатками, розмір нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №520/19037/2020, складає 46 174,79 грн.

Загальна сума нарахованої, але не виплаченої пенсії становить 114 461,20грн.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Цією постановою зазначено, що до спірних правовідносин, застосування Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є помилковим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання права власності та стягнення грошових коштів, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення 548 018,80 грн. моральної шкоди.

З приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Згідно зі статтею 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір по суті, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та понесення моральних страждань. На підставі зазначеного та керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності та стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку ст.1227 ЦК України право власності на грошові кошти на загальну суму 114 461,20 грн., які підлягали виплаті спадкодавцю ( ОСОБА_2 ), як нарахована, але не виплачена пенсія, за пенсійною справою № №/ А 3795-СБУ за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 р. у адміністративній справі № 520/19037/2020 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. у адміністративній справі № 520/5627/2020

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку ст.1227 ЦК України грошові кошти на загальну суму 114 461,20 грн., які підлягали виплаті спадкодавцю ( ОСОБА_2 ), як нарахована, але не виплачена пенсія, за пенсійною справою № N/ А 3795-СБУ за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 р. у адміністративній справі № 520/19037/2020 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. у адміністративній справі № 520/5627/2020.

В іншій частині відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Р.О. Агапов