ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря судових засідань: Цвик А.К.,

позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 ,

відповідача за зустрічною позовною заявою: ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним

позовом та позивача за зустрічною

позовною заявою: ОСОБА_3

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м. Фастів в приміщенні суду заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Осаулової Н.А. від розгляду цивільної справи №381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними,

встановив:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває вказана справа.

20.02.2024 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді, який обґрунтовує тим, що суддя Осаулова Н.А. задовольнила клопотання про витребування з Державного земельного кадастру відомостей по земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0177, але направила запит до іншої установи, а саме, ДП «Центр державного земельного кадастру», який відповідно до свої повноважень не має права надавати таку інформацію, про що було повідомлено на запит суду. Таким чином, суддя мала направити повторний запит в Держгеокадастр. Тому, 12.01.2024 року позивач повторно заявив дане клопотання, яке було задоволено. Однак, до суду надійшла лише технічна документація на земельну ділянку 0,1 га, яка знаходиться у власності ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що залучено до матеріалів справи. Відомостей про те, коли і на якій підставі ОСОБА_2 втратив своє право на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0177 дана відповідь не має. Крім того, позивач подав відзив на зустрічну позовну заяву суду та представнику позивача за зустрічним позовом перед попереднім слуханням справи 12.01.2024 року, але суддя відмовилась приймати зазначений відзив, що є грубим порушенням права на захист. На думку сторони, вказані дії свідчать про зацікавленість судді та її упередженість на користь ОСОБА_5 .

Так, статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді, зокрема, якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п.5 ч.1).

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (ч. 3-5 ст. 39 ЦПК України).

Отже, за умовами ч. 3 та ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді та заявлений не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про підстави для відводу.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Обставини, на які вказує заявник у даній заяві про відвід, є його суб`єктивною особистою думкою і пов`язані з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді в даній справі.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 уже подавав заяву про відвід судді від 12.01.2024 року, яку було залишено без задоволення ухвалою суду від 12.01.2024 року.

Відповідно до вказаної ухвали, підставами для відмову були суб`єктивна особиста думка, що пов`язана з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді в даній справі.

На думку суду, дії позивача щодо подання аналогічних заяв слід розцінювати та визнати зловживанням процесуальними правами з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

У той же час, згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі № 910/2968/18, правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний закон вимагає та забезпечує належну поведінку сторони у суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам судочинства, а отже зловживає ним.

У поданій до Фастівського міськрайонного суду Київської області заяві про відвід від 20.02.2024 року позивачем фактично ініціюється повторний розгляд заяви з аналогічних підстав, яку уже було розглянуто судом 12.01.2024 року.

За таких обставин, суд вважає подачу аналогічної заяви зловживанням процесуальними правами, а тому, за правом, наданим ч. 3 ст. 44 ЦПК України, заяву від 20.02.2024 року слід залишити без розгляду.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

За змістом ст.144 ЦПК України, суд може застосувати заходи процесуального примусу, в тому числі у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 подано повторну заяву з аналогічних підстав, так як судом уже її розглянуто та винесено з цього приводу відповідне рішення, суд розцінює вказані дії як зловживання своїм процесуальним правом на подачу заяв про відвід, тобто вчиняє дії по унеможливлюванню здійснення своєчасного судочинства та затягування розгляду даної цивільної справи.

В своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Крім того вказував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Зазначені обставини доводять факт зловживання ОСОБА_1 своїм правом на повторну подачу заяви про відвід, всупереч вимогам закону, що необґрунтовано навантажує судову систему, а тому, є достатньою підставою для застосування до останнього заходу процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в сумі 1 514,00 грн.

Керуючись ст. 39, 40, 44, 144, 148, 258-260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Визнати подачу позивачем за первісним позовом ОСОБА_7 заяви від 20.02.2024 року про відвід головуючого судді Осаулової Н.А. від розгляду цивільної справи № 381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання державного акту недійсним, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання державного акту та договору дарування земельної ділянки недійсними, - зловживанням процесуальними правами.

Заяву позивача ОСОБА_1 від 20.02.2024 року про відвід головуючого судді Осаулової Н.А. від розгляду цивільної справи № 381/1827/22, - залишити без розгляду.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 заходи процесуального примусу в вигляді - штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в рахунок державного бюджету грошові кошти (штрафу) в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в сумі 1514,00 гривень.

Виконання ухвали суду покласти на Фастівський відділ Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Суворова, буд. 1, м. Фастів, Київська область, 08500).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Дані про стягувача:

Державна судова адміністрація України, , м. Київ, вул. Липська, 18/5, (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерському районі м.Києві, /21081000; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Дані про боржника:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст ухвали суду виготовлено 21.02.2024 року.