Справа № 152/1784/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 лютого 2024 року м. Шаргород
Cправа №152/1784/23
Провадження №2/152/88/24
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду в м. Шаргороді у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1.Виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 09.06.2013 року за актовим записом №05; відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 »; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.06.2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем.
Від шлюбу у неї та відповідача є спільна неповнолітня дитина син ОСОБА_4 , 2013 року народження.
Позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння та через різні погляди сімейне життя і ведення господарства, що призвело до неможливості проживати однією сім`єю.
Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить її інтересам.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула.
При цьому, позивач ОСОБА_1 разом з позовом подала до Шаргородського районного суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.6).
2. Виклад позиції відповідача
Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.12.2023 року (а.с.12-13).
При цьому, відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не прибув повторно.
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, судова повістка відповідачу ОСОБА_2 про виклик в судові засідання, призначені на 22.01.2024 року та на 06.02.2024 року, надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, згідно з інформацією Мурафської сільської ради від 28.12.2023 року за №02-02-255/1: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Вказана поштова кореспонденція судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 22.01.2024 року та на 06.02.2024 року, що надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, останнім отримана, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням (а.с.17).
Відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Крім того, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.
Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 22.01.2024 року та на 06.02.2024 року, розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 28.12.2023 року та 22.01.2024 року (а.с.15, 19).
Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.12.2023 року, не подавав.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає.
ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача
1. 27.12.2023 року позивач ОСОБА_1 разом з позовом подала до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.6).
Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач до суду не подавала.
2. Відповідач ОСОБА_2 заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 28.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи у судовому засіданні на 22.01.2024 року з повідомленням (викликом) сторін; визначено дату другого судового засідання 06.02.2024 року; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.12-13).
2. 22..01.2024 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 06.02.2024 року у зв`язку із неприбуттям відповідача ОСОБА_2 (а.с.18).
3. 06.02.2024 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.20-21).
При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає.
4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).
Позивач ОСОБА_1 має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви до суду (а.с.2-3, 6).
При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на ведення спільного сімейного господарства.
Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, оскільки відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.12.2023 року, до суду не подав.
Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
VІ. Висновки суду
Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, так як не подав до суду відзиву із викладенням заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Оскільки, відповідно до вимог ст.113 СК України, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися тим прізвищем, яке їй присвоєно при реєстрації шлюбу, або відновити дошлюбне прізвище, то наявні підстави для відновлення дошлюбного прізвища позивача « ОСОБА_3 ».
VІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
При зверненні з цим позовом до суду позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 27.12.2023 року (а.с.1).
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.
Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 09 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за актовим записом №05.
Відновити дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 « ОСОБА_3 ».
Розподіл судових витрат
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України (ст.283 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відомості паспорта громадянина України та РНОКПП суду не відомі.

Повне заочне рішення складено 06.02.2024 року.

Суддя: