Справа № 203/2386/23
Провадження № 2/0203/156/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Сливчук В.В.,

за участю представника позивача Провоторової О.С.,

представника відповідача адвоката Стасенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

03 травня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про отримання банківських послуг, у відповідності до якої позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок з обумовленим лімітом, відповідач в свою чергу зобов`язувався здійснювати погашення кредиту. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у цивільній справі № 203/91/21 (провадження № 2/0203/74/2022) було задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто з ОСОБА_1 369 698 грн. 00 коп. Але і після цього своїх зобов`язань відповідач не виконує, тому позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в розмірі 142 598 грн. 28 коп., що складається з: відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 26 квітня 2019 р. по 30 вересня 2020 р. в розмірі 80 899 грн. 78 коп., втрати від інфляції за період з 30 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 48 906 грн. 10 коп., три відсотки річних за період з 30 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 12 792 грн. 40 коп. Також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі (а.с. а.с. 1 3).

Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 59752 від 04 травня 2023 р. щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_1 (а.с. 34) ухвалою суду Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та їх представників (а.с. 35).

В судове засідання 02 червня 2023 року з`явились представники сторін. За клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 27 червня 2023 року (а.с. а.с. 44 45).

Судове засідання 27 червня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 15 серпня 2023 року (а.с. 50).

В судове засідання 15 серпня 2023 року з`явилась представник позивача. За клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 07 вересня 2023 року (а.с. 57).

Судове засідання 07 вересня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 03 жовтня 2023 року (а.с. 62).

Судове засідання 03 жовтня 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 13 листопада 2023 року (а.с. 67).

Судове засідання 13 листопада 2023 р. не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 13 грудня 2023 року (а.с. 74).

В судове засідання 13 грудня 2023 р. з`явилась представник позивача, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 13 грудня 2023 року було розпочато розгляд цивільної справи по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. За клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 18 січня 2024 р.

В судове засідання 18 січня 2024 р. з`явились представники сторін. Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснювала, що зобов`язання відповідача перед позивачем залишаються невиконаними, жодних платежів за договором відповідач не здійснює.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав того, що анкета-заява, витяги з «Тарифів банку» та «Правил надання банківських послуг» не можуть вважатись укладеним кредитним договором оскільки в матеріалах справи не міститься підтвердження того, що саме з цими умовами кредитування відповідач був ознайомлений, розумів та погодився, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, неустойки (пені, штрафі). Також, представник відповідача посилалась на практику Верховного Суду в аналогічних справах.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Встановлюючи фактичні обставини справи суд враховує положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у цивільній справі за участю тих самих сторін (справа № 203/91/21, провадження № 2/0203/74/2022), яке набрало законної сили 20.09.2022 р. і в апеляційному порядку не переглядалось, встановлено наступні фактичні обставини.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, в якій виявив намір оформити на своє ім`я платіжну картку (кредитку).

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості з основної суми за кредитом, суд виходить з наступного.

07 травня 2018 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 04/19, 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/21, 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_3 з терміном дії до 11/22, 20 грудня 2018 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_4 з терміном дії до 12/22. (а.с.46)

Як вбачається з матеріалів справи позивачем був встановлений відповідачу 08 квітня 2019 року кредитний ліміт в сумі 410 000 грн., який в подальшому зменшувався 18 вересня 2019 року до 409 850 грн., 04 жовтня 2019 року до 409 326,08 грн., 26 грудня 2019 року до 400 000 грн. та 01 жовтня 2020 року до 0,00 грн.

З виписки за договором № б/н укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався кредитними картками, здійснював покупки та перекази, поповнював мобільні рахунки, тобто реалізовував своє право на користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що банком було виконано взяті на себе зобов`язання щодо відкриття відповідачу кредитного рахунку із можливістю користування кредитними коштами.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Судом також було встановлено, що відповідачем неналежно виконувались взяті зобов`язання щодо повернення основної заборгованості за кредитом.

Доказів того, що відповідач після 27 травня 2020 року користувався кредитним лімітом, і у нього наявна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 411 834,83 грн. не було встановлено при розгляді справи.

Встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитною карткою ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в загальному розмірі 26 500 грн., а саме 30 квітня 2021 року відповідачем було сплачено 2000 грн., 30 березня 2021 року- 5000 грн., 01 травня 2021 року- 3000 грн., 26 лютого 2021 року 10 000 грн., 24 червня 2022 року 2000 грн., 27 червня 2022 року 1500 грн., 19 липня 2022 року 3 000 грн.

З огляду на викладене, з урахуванням сплачених грошових коштів, суд стягнув з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості за кредитом в розмірі 369 698 грн.

При вирішення позовних вимог АТ БК «ПРИВАТБАНК», заявлених у цивільній справі № 203/2386/23, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

При цьому, суд враховує, що нарахування збитків від інфляції, відсотків на рівні облікової ставки НБУ та трьох відсотків річних має здійснюватися за період прострочення виконання грошових зобов`язань.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 р. у справі № 203/91/21 (провадження № 2/0203/74/2022) встановлено факт звернення відповідача до позивача з метою отримання банківських послуг та підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, в якій виявив намір оформити на своє ім`я платіжну картку (кредитку).

Разом з тим, судом не було встановлено конкретні умови, погоджені сторонами, які мають встановлювати періодичність та строки внесення платежів за користування кредитними коштами. Не додано таких доказів і до цивільної справи, що розглядаються.

Наявні у цивільній справі у справі № 203/91/21 роздруківки з сайту банку не можуть бути доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем під час розгляду справи.

У постанові від 03.07.2019 року у справі №14-131цс19 Верховний Суд України викладена аналогічна правова позиція про неможливість застосувати до вказаних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення вартості кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки судом не встановлено факту погодження сторонами конкретних умов надання кредиту та, відповідно, конкретних строків здійснення платежів, суд виходить з того, що безспірним моментом виконання зобов`язань перед позивачем для відповідача є час набрання законної сили рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у цивільній справі № 203/91/21, провадження № 2/0203/74/2022, тобто 20 вересня 2022 року.

Саме з цього періоду у відповідача є чинне безспірне грошове зобов`язання перед позивачем по сплаті конкретної суми грошових коштів: 375 243 грн. 46 коп.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 26 квітня 2019 року по 30 вересня 2020 року, втрат від інфляції за період з 30 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, трьох відсотків річних за період з 30 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, тобто за більш ранній період, коли рішення суду ще не набрало чинності.

З цих підстав, позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в позові на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають та покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 526, 527, 628, 633, 634, 638, 676, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.76, 81, 141, 209, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Сторони по справі:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д.

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 23.01.2024 р.

Суддя С.В. Єдаменко