Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/730/24
Провадження № 2/494/334/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.09.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Римаря І.А
за участю: секретаря судового засідання Алфьорової К.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/730/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
16.04.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23.01.2020 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріального збитку. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року відповідача визнано винним у ДТП. На дату скоєння вищевказаної ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Потерпіла особа пошкодженого транспортного засобу звернулась до позивача з заявою про отримання відшкодування шкоди, вартість матеріального збитку склала 239 642,71 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 130 000 грн., крім того позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 445,20 грн., загальний розмір фактично понесених витрат склав 131 445,20 грн.З метою досудового врегулювання спору, відповідачу направлялась претензія про відшкодування збитків в порядку регресу, однак останній заборгованість не погасив. На підставі цього позивач просить стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 131 445,20 грн. та сплачений судовий збір.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року.
Судове засідання 12.06.2024 року не відбулось, у зв`язку з перебуваннями судді на лікарняному (а.с.41).
В судові засідання 22.07.2024 року та 17.09.2024 року представник позивача не з`явився. При подачі позову до суду зазначив про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.2 зв. бік).
Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав та в судові засідання 22.07.2024 року та 17.09.2024 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу ухвали про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання та судової повістки про виклик до суду (а.с.46-46,51), також виклик до суду здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті (а.с.50), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та неявкою відповідача у судові засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно частини першої ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд також вважає зазначити про вимогу позивача у позовній заяві щодо витребування номеру облікової картки платника податків відповідача, однак не зазначено у кого саме необхідно витребувати, а тому дана вимога залишена судом без задоволення.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним у позові, ігнорування викиків до суду відповідачем, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.01.2020 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріального збитку .
Постановою Березівського районного суду Одеської області 21 лютого 2020 року відповідача визнано винним у ДТП, яка набрала законної сили 05.03.2020 року (а.с.5-6).
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно звіту №12-02/20 від 12 лютого 2020 року визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 23.01.2020 року (а.с.10-14).
20.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до МТСБУ про отримання страхового відшкодування. (а.с. 26).
На підставі цього ОСОБА_2 сплачено 131 445,20 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжною інструкцією № 1478646 від 19.05.2020 року (а.с.29 ), а також сплачено витрати на збір документів в сумі 1 445,20 грн (а.с.30).
МТСБУ надсилався відповідачу лист щодо компенсації останнім загального розміру витрат, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди (а.с.31), однак ОСОБА_1 грошові кошти у добровільному порядку не сплатив.
Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду; захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент дорожньо - транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. Відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, тому Моторне (транспортне) страхове бюро змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.
Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву МТСБУ задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позов Моторного (страхового) бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Суддя І.А. Римар