Справа №452/4028/23
Провадження №2/442/208/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Новокалинівської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

встановив:

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: надати дозвіл ОСОБА_1 на вивезення дитини ОСОБА_3 2017 року народження за кордон без дозволу батька дитини - ОСОБА_2 до повноліття дитини; дозволити ОСОБА_1 без згоди батька - ОСОБА_2 , оформити документи для виїзду або супроводу неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, перебуваючи у щлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_3 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Їхня спільна дитина ОСОБА_3 проживає разом з нею, в смт.Дубляни Самбірського району Львівської області.

Оскільки відповідач дитиною зовсім не цікавиться, не бере участі у її вихованні, всупереч ст. 180 Сімейного кодексу України не утримує її матеріально, то вона змушена була звернутися в суд про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини. Однак, відповідач продовжує байдуже ставитися до виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, хоча він працює в Польщі, має хороші заробітки як раніше, так і тепер та допустив велику суму заборгованості по сплаті аліментів.

Вона матеріально утримує та належним чином піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток і здоров`я дитини.

З того часу як відповідач поїхав від сім`ї у невідомому напрямку, він не піклується про дочку, участі у вихованні та догляді за нею не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, дитину утримує та виховує виключно вона і в цьому допомагають її батьки.

За кордоном проживають її родичі, які допомагали влаштуватися їй на тимчасові роботи, оскільки за її місцем проживання роботи не було.

Маючи можливість поїхати до родичів в Чехію чи в Польщу, вона звернулася у відповідні служби для виготовлення дитині паспорта. Відповідач, дізнавшись про це, обманним шляхом заволодів паспортом дитини і не повернув його і таким чином позбавив дитину виїхати та погостювати у родичів в Чехії в літній час та в час релігійних свят. Заявив, що не дозволить виїжджати з дитиною, що повідомить митну службу про свою позицію щодо виїзду дитини. Така ситуація, яку створює батько дитини, може ускладнити виїзд дитини за межі України навіть при спрощеному порядку виїзду, а тому виникла необхідність звернутися до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька.

Представник позивача ОСОБА_4 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Новокалинівської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.

Суд з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено вище, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі.

Суд критично ставиться до доводів позивача, що відповідач чинить перешкоди у виїзді дитини за межі України, а в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би підставність її позовних вимог та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачами доказів, не вбачається яке саме їх право порушено.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає правових підстав для задоволення позов, а тому у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позові, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Новокалинівської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2024.

Суддя О.В. Крамар