Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження №22-ц/824/2026/2024 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В., Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту, в якому з врахуванням позовної заяви в новій редакції від 04.08.2023 року просив суд скасувати арешт будинку та земельної ділянки площею 0,4036 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , який накладено ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2010 року по справі № 2-576.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що йому, ОСОБА_1 , належать на праві власності будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,4036 га, на якій розташовано вказаний будинок.

Звернувшись до нотаріуса щодо проведення реєстраційних дій, позивачу стало відомо, що будинок і земельна ділянка знаходяться під забороною відчуження. Арешт накладений постановою державного виконавця від 19.03.2010 рокуВП № НОМЕР_1 на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду № 2-576 від 26.02.2010 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2020 року та відповіддю відповідача на звернення № 12102 від 15.10.2020 року.

Позивач зазначив, що 30.04.2010 року рішення суду по вказаній справі виконано та державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відповіддю від відповідача на звернення № 12102 від 15.10.2020 року.

30.09.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо накладеного арешту.

15.10.2020 року відповідачем надано відповідь, що на виконанні у відділі не перебувають будь-які виконавчі провадження.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що існування подальшого арешту на майно є порушенням його прав, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким скасувати арешт будинку та земельної ділянки площею 0,4036 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , який накладено ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2010 року по цивільній справі № 2-576.

Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилається на те, що висновки суду про те, що він не є власником арештованого майна спростовуються матеріалами справи, зокрема, витягами про реєстрацію права власності на земельну ділянку та нерухоме майно, які також долучено до апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та невмотивоване, а тому грубо порушує права позивача, закріплені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розглядув такому його елементі, як мотивування судом судового рішення.

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2020 року позивач є власником земельної ділянки площею 0,4036 гектарів, кадастровий номер :01:009:0791 (а.с.8).

Також, за наданими позивачем на підтвердження своїх доводів відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2020 року вбачається, що за постановою державного виконавця ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 19.03.2010 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, 29.03.2010 року реєстратором Київська обласна філія Державного підприємства «Інформаційний центр» за №№ 9670035 і 9670141 було зареєстровано арешт належного ОСОБА_2 нерухомого майна у вигляді земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

При цьому, за наведеною інформацією постанова державного виконавця ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 19.03.2010 року в зазначеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1 була винесена на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду від 26.02.2010 року по справі № 2-576.

На звернення позивача щодо зняття вказаного арешту, Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь листом від 15.10.2020 року про те, що:

- на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 про накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно у вигляді котеджу АДРЕСА_1 та земельної ділянки і котеджу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду № 2-576 від 26.02.2010 року було накладено арешт на земельну ділянку і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; записи про обтяження №№ 9670035 і 9670141;

- вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку із повним виконанням судового рішення (а.с.10).

Таким чином, судом встановлено факт накладення державним виконавцем на підставі судового рішення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно у вигляді земельної ділянки і житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, долучений до позову витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2020 року не містить відомостей про місцезнаходження земельної ділянки площею 0,4036 гектарів, кадастровий номер :01:009:0791, власником якої є позивач ОСОБА_1 (а.с.8).

У зв`язку із наведеним вище суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити той факт, що належна позивачу на праві власності земельна ділянка площею 0,4036 гектарів, кадастровий номер :01:009:0791, є саме тією земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 19.03.2010 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду від 26.02.2010 року по справі № 2-576.

Крім того, позивачем під час розгляду справи не було надано інформації про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , на який накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 19.03.2010 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду від 26.02.2010 року по справі № 2-576, - дійсно на праві приватної власності належить саме позивачу.

За вищенаведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення позову, оскільки позивачем не було доведено підстави його вимог, а саме те, що арешт, про скасування якого він просив, накладений на майно, що належить йому на праві власності.

Так, на підставу своїх вимог позивач посилався на факт належності йому на праві приватної власності нерухомого майна у вигляді земельної ділянки і житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, всупереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт належності позивачу на праві приватної власності нерухомого майна у вигляді земельної ділянки і житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачем суду не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, достатніх для висновку про обґрунтованість та доведеність обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності ОСОБА_1 підстав для скасування арешту ухвалено законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: