ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/350/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6181/23 Категорія: на ухвалу Мірошниченко Л. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

представник заявника адвокат Черниченко Євген Миколайович;

заінтересовані особи ОСОБА_2 , представник якого адвокат Драченко Владислав Вікторович; ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна»

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 адвокат Черниченко Євген Миколайович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черниченка Євгена Миколайовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2023 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченко Євгена Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди про стягнення матеріального збитку,

в с т а н о в и в:

20.06.2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Черниченко Є.М. з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди про стягнення матеріального збитку в сумі 10 714, 46 грн. та витрат на залучення експерта в розмірі 3 300 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду в сумі 9 528,72 грн.; витрати, пов`язані с залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 2 937 грн.; витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 958 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14.11.2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси засобами почтового зв`язку надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченко Є.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідно до календарного штемпеля поштового відділення була направлена представником позивача до суду 09.11.2023 року. Представник позивача простить: 1) поновити строк подання доказів сплати судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2023 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченко Євгена Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та представником позивача всупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України до моменту ухвалення рішення у даній справі не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), докази здійснених позивачем витрат та не зроблено відповідної обґрунтованої заяви про неможливість подання таких доказів до ухвалення рішення судом. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що представником позивача було порушено порядок та строк подання заяви про стягнення судових витрат з наданням доказів, які підтверджують їх розмір.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Черниченко Є.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2023 року у справі № 712/6181/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви позивача від 08.11.2023 року щодо винесення додаткового рішення у справі та стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 по оплаті витрат на правничу допомогу в розмірі 8 400 грн.

На думку скаржника, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2023 року ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що 08 листопада 2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси була подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому висновки суду про те, що представником позивача було порушено порядок та строк подання заяви про стягнення судових витрат з наданням доказів, які підтверджують їх розмір не відповідають дійсності.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду в сумі 9 528,72 грн.; витрати, пов`язані с залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 2 937 грн.; витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 958 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14.11.2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченко Є.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідно до календарного штемпеля поштового відділення була направлена представником позивача до суду 09.11.2023 року.

Заява мотивована тим, що 10.01.2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Черниченком Є.М. було укладено договір № 001/23-ц про надання професійної правничої допомоги, предметом якого сторони визначили, що адвокат бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати клієнту ( в даному випадку позивачу) правничу допомогу у справі про відшкодування збитків по дорожньо-транспортні пригоді.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 8400 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При звернені в суд в позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які вона планує понести в зв`язку з розглядом даної справи становлять в межах 5000- 8000 гривень (а.с. 5 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 07.08.2023 року, представник позивача адвокат Черниченко Є.М. зазначав, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі (а.с.116).

Отже, колегією суддів встановлено, що представник позивача адвокат Черниченко Є.М. зробив відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі про надання доказів стосовно витрат на правову допомогу на протязі п`яти днів після ухвалення рішення у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду ухвалене 06 листопада 2023 року, а заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченка Є.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до поштового штампеля була направлена 09.11.2023 року, тобто в строки передбачені ст. 141 ЦПК України.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

На підтвердження розміру судових витрат представником позивача адвокатом Черниченком Є.М. до заяви про ухвалення додаткового рішення було надано Договір № 001/23-ц про надання правової допомоги від 10.01.2023 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Черниченко Є.М., Додаткову угоду до Договору № 001/23-ц про надання правової допомоги від 08.11.2023 року, Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору № 001/23-ц про надання правової допомоги від 10.01.2023 року.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 08.11.2023 року до Договору 001/23-ц від 10.01.2023 року розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які сплатив позивач, становить 8400 грн.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова від 27 січня 2021 року у справі № 539/3150/17, провадження № 61-5505 св20).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не заявляла клопотання про зменшення витрат на правовому допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що представником позивача адвокатом Черниченко Є.М. всупереч вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до моменту ухвалення рішення у даній справі не було надано докази здійснених позивачем витрат та не було зроблено відповідної заяви. Вказане спростовується матеріалами справи, а саме тим, що сторона зробила таку заяву до судових дебатів і подала такі докази в порядку даної норми.

Позиція суду першої інстанції щодо неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення суперечить положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає порядок надання таких доказів саме після ухвалення рішення при наявності відповідної заяви.

Посилання суду першої інстанції на той факт, що заявником не було подано суду попереднього розрахунку понесених витрат, на думку колегії - не є підставою для відмови у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Так, аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині 2 статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.

З огляду на викладене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Черниченком Є.М. позивачу ОСОБА_1 юридичних послуг, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також наявність обґрунтованої заяви про ухвалення додаткового рішення представника позивача адвоката Черниченка Є.М. поданої у визначений порядок та строк згідно ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що справедливим, розумно обґрунтованим та співмірним із вказаними вище обставинами є розмір судових витрат на правничу допомогу, яку слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 у розмірі 8400 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черниченка Євгена Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2023 року скасувати, прийняти нову постанову.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черниченка Євгена Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 400 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді