Єдиний унікальний номер: 448/1245/23
Провадження № 2/448/73/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.02.2024 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу за позовом:

позивача ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до

відповідача: Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: пл. І.Франка, 14, м. Судова Вишня, 81340)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: вул. Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівської області, індекс: 81300);

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно,

учасники справи не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивачів та відповідача

1. Позивачка 26.07.2023 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок розташований у АДРЕСА_2 був побудований у 1975 році та відносився до суспільної групи колгоспний двір.

2. Зазначає, що з працездатних членів двору, які не менше трьох років підряд брали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору були: ОСОБА_2 , 1906 р.н. голова двору, ОСОБА_3 дружина.

3. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, голова двору ОСОБА_2 , який не оформив належним чином речові права на частку в майні колишнього колгоспного двору та не зареєстрував право власності на частку в житловому будинку, у зв`язку з чим на зазначений будинок відсутні належні правовстановлюючі документи. Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном.

4. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . На день смерті, вона була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_2 . До моменту смерті ОСОБА_3 не оформила належним чином речові права на частку в майні колишнього колгоспного двору та не зареєструвала право власності на частку в житловому будинку, у зв`язку з чим на зазначений будинок відсутні належні правовстановлюючі документи.

Вказує, що після смерті матері вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майно, та як спадкоємець майна за законом, звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. за оформленням своїх спадкових прав, була заведена спадкова справа у нотаріуса №319/2022. Однак, повідомленням нотаріуса позивачці було роз`яснено, що для реалізації спадкових прав на спадкування вказаного житлового будинку або його частку їй слід звернутися до суду.

Оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не видається можливим, за таких обставин вона вимушена звернутися до суду.

5. Представник відповідача відзиву не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

6. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 30.08.2023, 14.02.2023 подала до суду заяву (а.с.42, 82), в якій просить суд справу розглянути без її участі. Крім того, відповідачка ОСОБА_5 , повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення виклику (а.с.84,88). Клопотань, заяв від позивачки до суду не надходило.

7.Представник відповідача Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву 02.08.2023 (а.с.41), 02.11.2023, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і заперечень не має, просить суд розглянути справу без участі представника ради.

8. Третя особа приватний нотаріус Яворівськогорайонного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у без його участі.

9. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

10. Ухвалою судді від 27.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

11. Ухвалою суду від 30.08.2023 витребувана у приватного нотаріуса Яксманицького Р.С. спадкові справи після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

12. Ухвалою суду від 11.10.2023 підготовче судове засідання було відкладено та витребувано у Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області інформацію про те, кому належав житловий будинок в АДРЕСА_2 , до якої суспільної групи (колгоспний чи робітничий двір і т.д.) відносилось зазначене будинковолодіння, а також хто був зареєстрований та фактично проживав в даному господарстві у період з 15.04.1988 р. до 15.04.1991 р., а також хто проживає та зареєстрований за вказаною адресою.

13. Ухвалою від 20.11.2023 суд постановив відмовити у прийнятті визнання позову відповідачем Судововишнянською міською радою Яворівського району Львівської області та продовжити розгляд справи, підготовче провадження в даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.

14. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Обставини справи, встановлені Судом

15. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.08.2022 (а.с.20).

16. На час смерті проживав в АДРЕСА_2 згідно довідки старости округу (а.с.21). Після його смерті в управління спадковим майном вступила дружина ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №307 від 30.08.2022 (а.с.21) .

17. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27.01.1987 (а.с.22).

18. На час смерті ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_2 згідно довідки старости округу №3 від 30.08.222 (а.с.23).

19. Позивачка ОСОБА_1 19.10.2022 звернулася до приватного нотаріуса Яворівськогорайонного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. за оформленням своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 та була заведена спадкова справа за № 319/2022.

20. Із матеріалів спадкової справи 519/2022 після смерті ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 є її дочкою, яка звернулася із заявою від 19.10.2022 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

21. Згідно повідомлення нотаріуса оформити право власності на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не вдається, через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно у померлої, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Яворівськогорайонного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих. №262/02-14 від 04.07.2023 (а.с.27).

22. Згідно копії архівної довідки Центрального державного історичного архіву України м.Львів №Т-68 від 18.08.2022 батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 є: мати ОСОБА_7 , батько ОСОБА_8 (а.с.34).

23. Після одруження позивачка змінила прізвище із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 .

24. Згідно копії паспорта позивачка ОСОБА_1 встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.38,81).

25. Ухвалою суду від 11.10.2023 суд витребував у Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області інформацію про те, кому належав житловий будинок в АДРЕСА_2 , до якої суспільної групи (колгоспний чи робітничий двір і т.д.) відносилось зазначене будинковолодіння, а також хто був зареєстрований та фактично проживав в даному господарстві у період з 15.04.1988 р. до 15.04.1991 р., а також хто проживає та зареєстрований за вказаною адресою.

26. Із наданої відповіді старости старостинького округу №144 від 01.11.2023 виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області встановлено, що житловий будинок у АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відносився до суспільної групи колгоспний двір, з 15.04.1988 по 15.04.1991 в даному господарстві ніхто не був зареєстрований та не проживав, а також вказано, що на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає, що також підтверджується випискою з погосподарської книги №2 по селу Великі Мокряни з 15.04.1988 по 15.04.1991р., копією будинкової книги (а.с.14, 71,72).

Оглянута будинкова книга свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в с.Великі Мокряни Мостиського району ІНФОРМАЦІЯ_5 (назва вулиці та номер будинку не вказані) (а.с.16,17).

V. Зміст спірних правовідносин, норми права, які застосував Суд, та мотиви їх застосування

27. Судом встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 . В обгрунтуваня позовних вимог посилається на те, що вказаний будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були членами вказаного колгоспного двору, брали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

28. Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

29. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

30. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

31. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

32. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

33. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

34. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

35. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

36. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

37. Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

38. З введенням у дію з 15 квітня 1991Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963.

39. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963.

40. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

41. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

42. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

43. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

44. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

45. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

46. Зокрема, згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім`я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

47. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» (697-12) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

48. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990.

49. Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В свою чергу статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

50. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

51. Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

52. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

53. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

54. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

55. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

56. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

57. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

58. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

59. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

60. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

61. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VІ. Висновки Суду

62. У справі, яка розглядається судом встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом до Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_11 , який відносився до суспільної групи «колгоспний двір», оскільки оформити право власності на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не вдається, через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно у померлих, що підтверджується листом приватного нотаріуса.

63. Відповідно до законодавства, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

64. Із наданої відповіді старости старостинького округу №144 від 01.11.2023 виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області встановлено, що житловий будинок у АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відносився до суспільної групи колгоспний двір, з 15.04.1988 по 15.04.1991 в даному господарстві ніхто не був зареєстрований та не проживав, а також вказано, що на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає, що також підтверджується випискою з погосподарської книги №2 по селу Великі Мокряни з 15.04.1988 по 15.04.1991р., копією будинкової книги (а.с.14, 71,72).

65. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 15 квітня 1991 не менше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, адже ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та була останнім членом колгоспного двору. З матеріалів справи вбачається, що з 15.04.1988 по 15.04.1991 в даному господарстві ніхто не був зареєстрований та не проживав, а також на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.14, 71,72).

66. Крім того, позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно копії архівної довідки Центрального державного історичного архіву України м.Львів №Т-68 від 18.08.2022 батьками позивачки ОСОБА_10 (згідно свідоцтва про одруження) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 є: мати ОСОБА_7 , батько ОСОБА_8 (а.с.34).

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , позивачка не надала.

67. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

68. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

69. Встановлено, що позивачкою не долучені докази, які б дали право визнати доведеними позовні вимоги, відсутня ступінь достовірності наданих стороною позивача доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною.

70. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства, де позивач звернувся за захистом своїх прав, керуючись нормами матеріального права та ЦПК України. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи, Суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

71. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

72. Відомості, які б спростовували даний висновок суду відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

VІІ. Розподіл судових витрат

73. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

74. Враховуючи вимоги ЦПК України і те, що у задоволенні позову позивачу було відмовлено у повному обсязі, понесені стороною судові витрати слід залишити за нею.

З наведених підстав та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263- 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, Суд,

у х в а л и в:

1. В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

3. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 21.02.2024.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .;

Відповідач: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, місце знаходження: пл. І. Франка, 14, м.Судова Вишня, Яворівський р-н., Львівська область, індекс:81340; ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: вул.Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівська обл., індекс: 81300.

Суддя Світлана ГІРЯК