ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3844/23 Номер провадження 22-ц/814/907/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в порядку письмового провадження у м. Полтаві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Старікова Євгена Олексійовича на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2203 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, в якому просив визнати за ним право власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому, а саме на квартиру (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщену по АДРЕСА_1 , а також право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та на об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності направлено за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Не погодившись з даною ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Старіков Є.О. оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Вказує на невірність висновку суду першої інстанції про направлення справи до Івано-Франківського міського суду, за місцем знаходження якого знаходиться більше за вартістю спірне нерухоме майно у вигляді квартири, оскільки такої нерухомості як об`єкту спору між подружжям не існує, натомість предметом поділу між ними є майнові права на збудовану в майбутньому двокімнатну квартиру, що не є тотожним поняттю нерухомого майна, спір щодо якого вирішуються за правилами виключної підсудності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ч. 1 п. п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.23 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, в якому просив в прядку поділу майна визнати за ним право власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому відповідно, а саме квартиру (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщену по АДРЕСА_1 , визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та право власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.07.2023 цивільну справу направлено за підступністю до Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області, з урахуванням правил виключної підсудності спорів, які виникають з приводу нерухомого майна з огляду на те, що справа підлягає розгляду за місцезнаходженням майна, вартість якого перевищує вартість іншого спірного нерухомого майна, а саме за місцем знаходження квартири (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщену по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду, які не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Предметом спору в даному випадку є подружнє майно, яке на думку позивача підлягає поділу між ними в порядку Сімейного Кодексу України.

До переліку майна, яке підлягає поділу позивачем віднесено майнові права на об`єкт нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому відповідно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становить 681240 грн. і визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та право власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на вказаній земельній ділянці, загальною вартістю 491793,49 грн.

Врахувавши, що вартість двокімнатної квартири є найбільшою в порівнянні з вартістю іншого нерухомого майна, суд першої інстанції визнав за необхідне направити справу до Івано-Франківського міського суду, тобто за місцезнаходженням найбільшого за вартістю нерухомого майна.

Даного висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального закону та при помилковому ототожненню понять «нерухоме майно» та «майнові права на нерухоме майно».

Як слідує із змісту позовної заяви, за час спільного проживання в шлюбі, відповідачем (на той час прізвище ОСОБА_4 ) було здійснено повну оплату за двокімнатну квартиру під проектним №131, проектною загальною площею 56,77 кв.м в сумі 681240грн., у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на майнові права на вказане житло.

Таким чином, вказаного об`єкту спору як двокімнатна квартира в розумінні поняття нерухомого майна на момент пред`явлення спору не існувало, натомість існували майнові права на таку квартиру, які і є предметом поділу між подружжям.

У зв`язку з чим, у суду першої інстанції при вирішення питання підсудності не було правових підстав для визначення та порівняння найбільшої вартості між об`єктами нерухомості, оскільки такими об`єктами є лише розташовані на території Київського району м. Полтави земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва, місцезнаходженням якого є вказана ділянка.

Отже, зважаючи на наявність нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та розміщений на ній об`єкт незавершеного будівництва, справа підлягає розгляду Київським районним судом м. Полтави як судом в територіальній підсудності якого, знаходиться нерухоме майно, з приводу поділу якого виник спір.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Разом з тим колегія суддів не вбачає підстав для розподілу судових витрат в зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді, оскільки передача справи до суду першої інстанції для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору, при якому вирішуються питання розподілу поселених сторонами судових витрат згідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.3,4, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Старікова Євгена Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2023 року скасувати та направити справу до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Судді : О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна