Справа № 243/5218/23
Провадження № 2/243/381/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Статіва Олена Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Статіва О.В. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Позов обґрунтовує тим, що 22.08.2021 між позивачем та відповідачем була складена письмова розписка, на суму 250000,00 грн.
За умовами розписки відповідач мав повернути кошти не пізніше 22.09.2023.
Станом на 25.09.2023 кошти відповідач не повернув.
Сторони погодили, що у випадку неповернення коштів позивач може звернутися до
суду з позовом про стягнення цих коштів. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за розпискою в розмірі 250000,00 грн.
та витрати по сплаті судового збору.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат
Статіва О.В., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги № ВІ1097191 від 2023-09-28будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивача через систему «Електронний суд» до суду подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та позивача.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на адресу його реєстрації засобами поштового зв`язку, направлення йому на номер мобільного телефону судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, а також публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно розписки від 22.08.2021 слідує, що займодавець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 надав, а боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 отримав у борг грошові кошти в розмірі 250000,00 грн.
Відповідно до умов вказаної розписки строк повернення коштів до 22.08.2023. Кошти повертаються одним платежем, не пізніше 22.09.2023.
Сторони погодили, що ця розписка у випадку порушення зобов`язань, щодо повернення коштів є підставою для звернення до суду.
Позивач вказує, що станом на 25.09.2023 кошти відповідач не повернув.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд доходить висновку, що між сторонами у належній формі укладено договір позики від 22.08.2021, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договорів позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.
Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На виконання вищенаведеної норми, позивачем надані належні та допустимі докази про наявність заборгованості за розпискою, яка виникла у ОСОБА_2 перед позивачем, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, та його погашення суду не надано.
Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи, що відповідач зобов`язання повернути кошти в строк, визначений договором позики не виконав, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за розпискою в розмірі 250000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 207, 526, 530, 639, 1046, 1049 ЦК України , ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Статіва Олена Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 суму заборгованості за розпискою в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 20.02.2024.

Суддя І.Ю. Фалін