Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/14/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 січня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.

23.01.2024 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову.

У заяві позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач послався на наступні обставини. Раніше, у межах розгляду даної справи позивач подавав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив: накласти арешт на Земельну ділянку; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо Земельної ділянки; заборонити ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» користуватися Земельною ділянкою; заборонити Відповідачам вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» користуватися Земельною ділянкою до закінчення строку дії Договору оренди землі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2023 року у справі № 357/11035/23 було частково задоволено вказану заяву позивача і накладено арешт на земельну ділянку, а в іншій частині у задоволенні заяви було відмовлено. Не погодившись з цією ухвалою, ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» через свого представника оскаржила її до Київського апеляційного суду, який своєю постановою від 05.12.2023 року у справі № 357/11035/23 скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову. Позивач, у свою чергу, 11.01.2024 року повторно звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, однак, через те, що станом на 17.01.2024 року матеріали справи №357/11035/23 не повернулися до суду першої інстанції, а також те, що у позивача була відсутня постанова Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року, якою було скасовано вжиті судом раніше заходи забезпечення позову. Його заява була залишена без задоволення. Станом на дату подачі цієї заяви, представник позивача отримала належним чином засвідчену судом копію постанови Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року у справі №357/11035/23. З огляду на ці нові обставини позивач вважає необхідним звернутися до суду з новою заявою про забезпечення позову.

Разом з цим, відповідно до позовної заяви, 19.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» було укладено Договір оренди землі № 278, за яким остання передала в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 1,4569 га з кадастровим номером :01:023:0014, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Протягом усього часу дії Договору оренди землі Орендар користувався Земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином виконував свої обов`язки за цим договором. Натомість у січні 2023 року ОСОБА_1 було вчинено низку дій, внаслідок яких було порушено право оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» на Земельну ділянку. По-перше, 10.01.2023 року вона звернулася до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. з заявою про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» на Земельну ділянку у зв`язку з нібито припиненням дії Договору оренди землі, на підставі якої 12.01.2023 року державний реєстратор Майорко Т.О. незаконно провела у ДРРПНМ державну реєстрацію припинення права оренди Товариства, хоча Договір оренди землі був автоматично поновлений до 19.10.2023 року і підстав для припинення цього права, відповідно, не було. По-друге, 12.01.2023 року ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки № 93 з ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», за яким вона передала йому в оренду Земельну ділянку на 7 років, і подано тому ж державному реєстратору документи для державної реєстрації права оренди Земельної ділянки за ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», яку було проведено 16.01.2023 року. Попередня поведінка відповідачів свідчить про те, що до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом, що подається разом з цією заявою, ними можуть бути вчинені дії, спрямовані на подальше ускладнення поновлення порушеного права оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» і унеможливлення виконання рішення суду у цій справі про задоволення його позову шляхом проведення вищевказаних реєстраційних дій у ДРРПНМ, зокрема, Відповідачами може бути розірваний наявний договір оренди землі, після чого буде укладено новий договір оренди землі чи договір емфітевзису щодо Земельної ділянки з цим же орендарем або іншими пов`язаними з ним особами, або Земельна ділянка може бути передана в суборенду третім особам тощо. У разі укладення нових правочинів щодо Земельної ділянки у ДРРПНМ будуть проведені нові реєстраційні дії, які в силу норм ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є дійсними допоки не будуть скасовані в судовому порядку. Це унеможливить виконання рішення суду у цій справі і, відповідно, поновлення порушеного права оренди позивача на цю ділянку, а також зумовить необхідність звернення ним до суду з новим позовом вже щодо нових правочинів та реєстраційних дій. При цьому, позивач не має об`єктивної можливості попередити такі дії відповідачів та інших осіб самостійно, оскільки відомості ДРРПНМ про подання будь-якими особами заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є відкритими, а інформація про вчинення правочинів і проведення реєстраційних дій у ДРРПНМ відображається у відкритих даних цього реєстру лише після їх проведення. Крім того, з долученої до позовної заяви інформаційної довідки з ДРРПНМ вбачається, що реєстраційні дії, у результаті яких ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» було позбавлене права оренди Земельної ділянки і ця ділянка була передана в оренду іншому орендарю, здійснювалися досить швидко від дати державної реєстрації припинення права оренди Позивача на Земельну ділянку до дати державної реєстрації цього права за ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» пройшло всього декілька днів. Отже, на думку заявника, вищенаведені обставини свідчать про наявність реальної загрози настання обставин, які можуть унеможливити ефективне поновлення порушеного права оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА», за захистом якого воно звернулося до суду, що є підставою для вжиття заходів забезпечення його позову відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Згідно з приписами ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

13.09.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/11035/23 було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, а в іншій частині у задоволенні заяви було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року у справі №357/11035/23 було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2023 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204) було відмовлено.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне процесуальне законодавство України встановлює наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства убачається, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому ураховується, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13.12.2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12.01.2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19.05.2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Предметом позову у цій справі є скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, які є немайновими. Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.

Водночас, у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

Утім, виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначені органи та їхні посадові особи відповідні дії здійснюють саме як державні реєстратори.

За таких умов забезпечення позову шляхом встановлення заборони саме державним реєстраторам, а не іншим конкретно не визначеним особам, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної земельної ділянки, є співмірним позовним вимогам, не порушує балансу інтересів сторін, а спрямоване на створення умов для безперешкодного виконання у майбутньому ймовірного рішення суду та запобігання ускладненню ефективного захисту прав заявника у випадку задоволення його позову. Указаний захід забезпечення позову не є обтяжливим для відповідачів та не порушує їхніх прав, а також прав орендаря щодо володіння й користування майном до моменту вирішення спору по суті.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі №357/11546/23.

Окрім того судом враховано той факт, що у даній справі заходи забезпечення позову судом фактично не вжито. Положеннями ЦПК України не встановлено заборони повторного звернення із заявою про забезпечення позову, якщо у задоволенні заяв, які подало раніше, судом було відмовлено.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 50з-20.

Таким чином, ураховуючи правову позицію апеляційного суду, викладену в постанові від 05.12.2023 року у даній справі, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Заяву розглянуто з урахуванням обраного заявником способу захисту права на підставі поданих ним доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

В задоволенні іншої частини заявлених вимог заяви про забезпеченню позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця Миру, будинок 4. Код .

Відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000», місцезнаходження: 09133, Київська область, Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, автодорога Київ-Одеса 82 кілометр +500 метрів. Код .

Суддя В. П. Цукуров