ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2245/21 Номер провадження 22-ц/814/334/24Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, Лубенська міська рада про усунення перешкод у користуванні майном

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 році ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позовна заява мотивована тим , що ОСОБА_4 є власником домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею - 60,7 кв.м., житловою площею 40,5 кв. м., та прибудинкових побудов розміщених на приватизованій земельній ділянці 0,075 га,, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки - :02:050:0030.

Домоволодіння позивача межує з домоволодінням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по частині відповідно. Відповідачі на земельній ділянці, що перебуває в їх користуванні, на відстані близько 2 м., від будинку позивача розташували дворову вбиральню з вигрібною ямою.

В зв`язку з таким розташуванням в дворі будинку позивача постійний сморід. На неодноразові прохання демонтувати вище вказану вбиральню відповідач ніяким чином не відреагував.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_4 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення дворової вбиральні з вигрібною ямою, що розташована на межі земельних ділянок належних позивачу та відповідачам.

Від відповідачів надійшов відзив на позов, у якому останні просили в задоволені позовних вимог позивача відмовити.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, Лубенська міська рада про усунення перешкод у користуванні майном - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим , судом при розгляді справи невірно надано оцінку доказам доданим як до позовної заяви так і під час розгляду справи.

Висновки суду не відповідають дійсності , оскільки питання щодо розташування господарських будівель та будинку відповідачів жодного разу не підіймалося , як попередніми власниками домоволодінь так і позивачем , а от питання щодо побудови , а потім і перенесення дворової вбиральні з вигрібною ямою в притул до будинку позивача було постійною підставою для спорів та конфліктів між сторонами.

Також скаржник вказує, що як за нормами ДБН Б.2.2-12:2019 які діють на сьогоднішній день так і за нормами ДБН 360-92** які діяли на час побудови дворової вбиральні відстань від вбиральні до будинку повинна складати не ближче двох метрів.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року , та ухвалити нове , яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючих висновків.

Рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову мотивоване тим, що суду не надано доказів наявності у відповідачів технічної можливості влаштувати нову дворову вбиральню з дотриманням ДБН Б.2.2.-12:2019, крім іншого , позивач не заперечував той факт , що таке розташування господарських будівель та будинку було погоджено попередніми власниками домоволодінь. При цьому , також не заперечував той факт , що протягом 18 років перебування домоволодіння у власності ним не порушувалося питання знесення вбиральні з вигрібною ямою.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із положеннями статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Нормами статей 386, 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З 2005 року позивач є власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування від 08.12.2005 р. (а.с.6)

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,075 га., кадастровий номер земельної ділянки - :02:050:0030, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2021 року право власності на земельну ділянку зареєстровано 03.03.2021 року.

З 2007 року відповідачі є співвласниками по частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтверджується (а.с.8)

На земельній ділянці відповідачів на відстані близько 2 м. від будинку позивача розташована дворова вбиральня з вигрібною ямою.

Так, 13.04.2021 року з приводу вищевказаного питання позивач звернувся з заявою до міської ради, на що отримав відповідь, в якій зазначено, що виконавчий комітет Лубенської міської ради розглянувши його звернення щодо будівництва дворової вбиральні на території земельної ділянки АДРЕСА_3 , повідомляє, що відповідно до вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: п.6.1.41 розділу «Садибна забудова» табл. 6.7 - відстань від дворової вбиральні до житлового будинку та літньої кухні повинна складати - не менше 20м. Розглянувши архівну інвентаризаційну справу вказана дворова вбиральня перенесена та розміщена на відстань близько 2 м до суміжного житлового будинку АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, власнику будинку АДРЕСА_3 надіслано листа з роз`ясненнями та вимогою усунути порушення вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (а.с.12).

Згідно акту комісії обстеження садибних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , створеної за розпорядженням Лубенського міського голови № 158р від 16.03.2023 року. За результатами обстеження комісія вирішила, що площа земельної ділянки, розташування житлових будинків на суміжних земельних ділянках, розташування мережі водопроводу та мережі газу низького тиску по АДРЕСА_3 не дозволяють влаштування нової дворової вбиральні з дотриманням ДБН Б.2.-12:2019 «Планування та забудова територій». Рекомендовано варіант влаштування вбиральні в житловому будинку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду з роз`яснень працівника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_5 встановлено, що в проміжок часу між 1975 роком та 2007 роком на земельній ділянці відповідачів було побудовано вигрібну яму. Також встановлено, що в цей проміжок часу відповідачами в межах декількох метрів змінено розташування вигрібної ями.

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N127 господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі.

Згідно з пунктом 3.2. розділу 3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до абзацу другого пункту 3.1. Розділу ІІІ Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 липня 2011 року за № 830/19568, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно з п.6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 7 червня 2017 року №406 відносяться, зокрема, вбиральні.

Відповідно до ДБН порядок розміщення господарських будівель та споруд, передбачає, що вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкцій, що запобігають фільтрації фекальних стоків у ґрунт.

Позивачем не доведено того, що усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою можливе лише єдиним шляхом - знесення дворової вбиральні відповідачів та, що саме такий захід буде співмірним з інтересами обох сторін, оскільки такий захід, як знесення споруди, що розташована на земельній ділянці, належній відповідачам є крайньою мірою.

На підтвердження порушення своїх прав позивачем надано лист №К-01-37/153 від 27 квітня 2021 року Лубенської міської ради , згідно якого розглянувши архівну інвентаризаційну справу вказана дворова вбиральня перенесена та розміщена на відстані близько 2 м до суміжного житлового будинку АДРЕСА_2 .

Згідно Акту з обстеження садибних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 з метою визначення місця розташування дворової вбиральні від 23 березня 2023 року встановлено що : вбиральня розташована на відстані 0,7 м від межі, 2,34 м до житлового будинку та 2,9 м до вікон житлового будинку садиби АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_1 ) ; по межі садиби АДРЕСА_3 проходить межа газу низького тиску; згідно проектної документації на водопостачання та водовідведення , наданої КП «Лубни-водоканал» , водопостачання будинку здійснено з АДРЕСА_3 та №116/2 по території садиби №116А.

Згідно рішення Акту площа земельної ділянки , розташування житлових будинків на суміжних земельних ділянках , розташування межі водопроводу та межі газу низького тиску по АДРЕСА_3 не дозволяють влаштування нової дворової вбиральні з дотриманням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» .

Судом першої інстанції вірно зазначено , що право позивача ОСОБА_1 яке він вважає порушеним , розміщенням вуличної вбиральні на відстані близько двох метрів від його домоволодіння було порушено починаючи з 2007 року. Проте суду не надано доказів щодо спроб врегулювання даної спірної ситуації протягом 14 років, більше того не надано і відомостей щодо звернення позивачем до Лубенської міської ради з метою вирішення спору в позасудовому порядку. Посилання апелянта на наявність спорів та конфліктів між сторонами у зв`язку із відповідним розташування вуличної вбиральні також не підтверджено матеріалами справи. Крім того, позивачем, під час розгляду даної справи місцевим судом, не заявлялось клопотань про призначення відповідної експертизи на предмет встановлення можливості влаштування вбиральні в будинку відповідача.

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367-368,374, 375,381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А.Лобов