"24" січня 2024 р. Справа № 363/6407/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря: Тищенко К.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про перегляд судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 21.11.2023 року Вишгородським районним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення аліментів, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , щомісячно, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, а саме з 13.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 268,4 гривень. Проте, з даним судовим наказом заявник не погоджується, оскільки ОСОБА_3 надано неправдиві відомості щодо дійсних обставин справи, а враховуючи спрощений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, був позбавлений можливості надавати свої письмові заперечення, надавати відповідні докази, брати участь у судових засіданнях та у них надавати пояснення. Зазначив, що нововиявленими обставинами, які мають бути враховані судом є: наявність спору про визначення місця проживання дитини; батьком дитини добровільно виконуються свої майнові зобов`язання перед дитиною, що свідчить про відсутність порушеного права вимоги враховуючі нововиявлені обставини, вважає, що наявні правові підстави для відмови у видачі судового наказу. Окрім того, зазначив, що 07.11.2022 року між сторонами укладено договір про визначення місця проживання, утримання та виховання дитини. У пункті 1.3 даного договору сторони визначили, що місцем проживання дитини наступним чином: по одному календарному тижню в кожного із батьків до досягнення дитиною повноліття. Натомість, умови договору в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 не виконуються, оскільки останньою після укладання договору вивезено дитину за межі України, що унеможливлює виконання ним умов договору та виконання своїх батьківських обов`язків. Зміна місця проживання дитини всупереч умовам договору з ним не погоджувалася та не відповідає найкращим інтересам дитини, враховуючи домовленості між батьками. Аліменти стягуються з того з батьків, який не проживає з дитиною, а тому, враховуючи дані обставини, неможливе безспірне присудження аліментів в межах наказного провадження. Заявником регулярно здійснюються перекази грошових коштів за для належного забезпечення дитини, що підтверджуються відповідними квитанціями та виписками. Окрім цього, за спільною домовленістю сторін на ім`я дитини був відкритий депозитний рахунок, на який вони зобов`язалися щомісяця переводити 100,00 доларів США, у період з 25.10.2022 року по 21.11.2023 року ним було переведено 1200,00 доларів США, натомість ОСОБА_3 свої зобов`язання не виконує. На підставі викладеного просив суд скасувати судовий наказ та відмовити у його видачі.

Представник заявника у судовому засіданні заяву про перегляд судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Заявник до суду не з`явився, подав заяву в якій просив провести судове засідання за його відсутності. Будучи присутнім у судових засіданнях на задоволенні заяви наполягав, в подальшому наголосив, що не заперечує щодо сплати аліментів на дитину.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, в якій просив розглянути справу за їх відсутності та у задоволенні заяви відмовити. Крім того, представником були подані письмові заперечення, в яких зазначив, що заяву боржника ОСОБА_3 не визнає, оскільки вимоги заяви суперечить матеріальному та процесуальному праву, а наведені боржником обставини, не можна розцінювати як нововиявленими. 23.12.2022 боржник надав нотаріально посвідчену заяву про те, що він дає свою згоду на тимчасові поїздки за кордон до республіки Польща та інших країн учасниць Шенгенської угоди та країн Європейського союзу його доньці ОСОБА_4 на період з 01.04.2023 по 26.03.2023 у супроводі матері. Аналогічна нотаріально засвідчена заява була надана боржником 29.03.2023 року у вигляді згоди на тимчасові поїздки за кордон до республіки Польща та інших країн на період з 01.04.2023 по 01.04.2024 у супроводі матері. За даними реєстру сайту «Судова влада України», на час звернення ОСОБА_3 до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, були відсутні відомості про судове провадження за позовом боржника з приводу визначення місця проживання доньки, а тому твердження боржника, що без його згоди донька перетнула державний кордон України і боржник звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання доньки є не вірним, і можна розцінити як способом захисту боржника та ухиленням ним від виконання батьківського обов`язку по наданню утримання своїй доньці ОСОБА_5 . Щодо доводів боржника, що ним відкрито депозитний рахунок на ім`я малолітньої доньки, і на цей рахунок боржник періодично відправляє певні суми, зазначив, що не можуть братись до уваги як доказ, що фактично боржник надає утримання своїй доньці, оскільки вказаними коштами, ні донька ОСОБА_5 , ні її мати, не в змозі розпорядитись. Також боржник, надає копії квитанції про перерахунок коштів та виписку про перерахування коштів на різні суми у продовж 2023 року, однак ОСОБА_3 заперечує, що переказ цих коштів є аліментами на утримання доньки. Крім того, отримувачами цих коштів є невідомі особи, а не ОСОБА_3 . Відтак у задоволенні заяви просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали, додані до заяви, до заперечень на заяву та матеріали справи про видачу судового наказу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.11.2023 року адвокат Неверчак Є.Б., який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин проживає з матір`ю. В заяві зазначив, що з початком війни мати з донькою виїхали на тимчасове проживання до Польщі у статусі біженців, на підтвердження чого долучив докази.

21.11.2023 року Вишгородським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , щомісячно, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, а саме з 13.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

23.11.2023 року ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №919/11027/18, провадження №12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17, провадження №14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №345/1362/20, провадження №61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17, провадження №14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №9901/819/18, провадження №11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі №461/1229/20, провадження №61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18).

ОСОБА_2 мотивував вимоги про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами тим, що наявний спір про визначення місця проживання дитини та ним добровільно виконуються свої майнові зобов`язання перед дитиною, а також вказав на те, що між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання, утримання та виховання дитини, умови якого в частині місця проживання дитини матір`ю не виконуються, оскільки після його укладання нею дитину було вивезено за кордон та перебування дитини за кордоном унеможливлює виконання ним умов договору та виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд може прийняти лише два рішення - видати судовий наказ або постановити ухвалу про відмову у його видачі.

Стаття 165 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Такими підставами є: подання заяви з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (без додержання визначеної законом форми та змісту); подання заяви особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписання її або підписання особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлення вимоги, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявність обставин, передбачених частиною першою статті 186 цього Кодексу (які є підставами для відмови у відкритті провадження у справі); з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності; отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Водночас визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу у заяві боржника не наведені, а обставини, на які він посилається, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки навіть при наявності у суду на момент видачі оспорюваного судового наказу інформації про виїзд дитини за кордон без згоди батька, зазначена інформація не вплинула б на результат розгляду заяви стягувача про видачу судового наказу. При цьому суд враховує, що сторонами не заперечується, що наразі дитина мешкає разом з матір`ю та саме зі згоди батька, яка викладена ним у нотаріально посвідчених заявах матір з дитиною виїхала за кордон.

У випадку наявності між сторонами спору щодо виховання та місця проживання дитини, то заявник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про участь у вихованні та спілкування з дитиною, визначення місця проживання дитини (ст. 157, 158, 161 СК України). Водночас, посилання на те, що мати дитини позбавляє батька його прав на участь у вихованні дитини не є нововиявленою обставиною згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України та відповідно не є підставою для скасування судового наказу.

Визначений в судовому наказі розмір аліментів на утримання дитини, відповідає вимогам закону.

Суд, ухвалюючи рішення (судовий наказ) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та розглядаючи дану заяву про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами в першу чергу керується інтересами дитини, яка має право на належне утримання та догляд зі сторони обох батьків, а добровільне виконання своїх майнових зобов`язань перед дитиною, не позбавляє права матері з якою проживає дитина на стягнення аліментів з батька на утримання дитини в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не є підставою для перегляду судового рішення.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 21.11.2023 року, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 168, 258, 259, 353, 423-429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2023 року про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 25 січня 2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

С У Д Д Я І.Ю.КОТЛЯРОВА