Справа № 536/2936/23
Провадження № 2-о/536/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту перебуванні на утриманні померлого годувальника

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 грудня 2023 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебуванні на утриманні померлого годувальника посилаючись, що з 24 квітня 1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вони були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 , а в березні 2019 року разом придбали квартиру в м. Кременчуці та в зв`язку з необхідністю сплачувати комунальні послуги, ОСОБА_2 зареєструвався у вказаній квартирі, хоча фактично продовжував проживати разом з нею в с. Піщане. На момент своєї смерті чоловік отримував пенсію в розмірі 17 047 грн 28 коп, а вона отримувала пенсію в сумі 4 013 грн 25 коп і фактично була на його утриманні, оскільки його пенсія була значно більшою. Бажаючи після смерті чоловіка перейти на його пенсію, вона звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, але отримала відмову, в зв`язку з неподанням нею документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлим годувальником на день його смерті.

Просила встановити факт її перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечували проти задоволення заяви.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертались, причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши надані докази і оцінюючи їх в сукупності, приходить до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 квітня 1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим Кременчуцьким палацом шлюбів 24.04.1992, актовий запис №433.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №999.

Заявниця ОСОБА_1 , відповідно до довідки про доходи № 8387 8033 0037 1475 від 08.11.2023 перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управління ПФУ в Полтавській області отримує пенсію за віком в сумі 4 013 грн 25 коп.

Згідно довідки про розмір пенсії за віком ОСОБА_2 від 29.11.2023 розмір його пенсії становив 17 047 грн 28 коп.

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 з метою переходу на пенсію чоловіка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з відповідною заявою.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про часткову відмову в проведенні перерахунку пенсії ПС № 3 від 15.11.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника, оскільки нею не надано документи, що підтверджують факт її спільного проживання з померлим годувальником на день його смерті.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно із статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання відповідно до архівних даних від 12.12.2023 №10-11/1224, виданої Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради, ОСОБА_2 з 26.09.2001 по 13.03.2019 був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу від 11.03.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбано у рівних частках квартиру АДРЕСА_2 , де 13.03.2019 ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання але фактично до дня смерті проживав разом з заявницею в с. Піщане і вказаний факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 217 від 26.10.2023, де вказано, що ОСОБА_2 помер в АДРЕСА_1 .

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 і встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення - для переходу з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника і цей факт ніким не оспорюється та не спростовується, суд заяву задовольняє.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і як визначено в рішенні у справі «Салман проти Туреччини» від 27 червня 2000 року таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст. 258-260, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту перебуванні на утриманні померлого годувальника.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко