Провадження № 2-н/185/38/24
У Х В А Л А

24 січня 2024 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зінченко А.С., розглянувши заяву Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1,2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

В порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Як вбачається з відомостей відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відомостей відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заяви про видачу судового наказу заявником зазначено повне ім`я ( прізвище, ім`я та по батькові) боржника « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що у заяві про видачу судового наказу прізвище боржника зазначене як « ОСОБА_1 », згідно відповіді про місце реєстрації прізвище боржника зазначене як « ОСОБА_3 », особовий рахунок оформлений на особу з ім`ям « ОСОБА_1 », вбачаються розбіжності у написанні прізвища боржника, при цьому доказів, які б підтверджували правильне прізвище боржника до заяви про видачу судового наказу не долучено, що не дає можливості встановити особу до якої пред`явлено вимоги, та відповідно встановити наявність виникнення або порушення права грошової вимоги.

Відповідно ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Матеріалами справи встановлено, що отримана судом інформація, що стосується прізвища боржника, не відповідає даним, зазначеним у заяві про видачу судового наказу, а тому у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161, 165-167, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з такої підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко