ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/398/24 Головуючий у 1-й інстанції Звєздова Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою адвоката Старікова Євгена Олексійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року, про повернення позову позивачеві,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року адвокат Старіков Є.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 липня 2021 року у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) актовий запис №992.

Ухвалою суду від 08.12.2023 позовну заяву залишена без руху, позивачу надано строк п`ять днів з дня отримання її копії для усунення недоліків позовної заяви. У разі невиконання ухвали в зазначений строк позивача попереджено про те, що заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

12.12.2023 адвокатом Старіковим Є.О. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано «Заяву про усунення недоліків».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - визнано неподаною і повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Старікова Є.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно повернув позов позивачеві, та вважає, що відсутність інформації про зареєстроване місце проживання або перебування відповідача не обмежує суд першої інстанції у можливості здійснити виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України і не є підставою для повернення позовної заяви.

Крім того, апелянт вказав, що адвокатом до позовної заяви було долучено квитанцію про сплату судового збору, у вигляді, що формує програмний інтерфейс підсистеми «Електронний суд», через який і сплачується судовий збір у момент формування зави, з якої чітко вбачається, що судовий збір сплачений на реквізити Шевченківського районного суду, відповідно до вимог ст.. 9 ЗУ «Про судовий збір».

Також скаржник вказав, що суд першої інстанції безпідставно вважає, що адвокат не уповноважений був підписувати позовну заяву позивача. Вказане твердження суперечить договору, який було підписано між адвокатом та клієнтом, та відповідно до умов якого зазначено: Задля виконання Договору Клієнт надає Адвокату всі процесуальні права, надані чинним законодавством позивачу/заявнику, включаючи право підписання позовної заяви від імені позивача/заявника та подання її до суду.

Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 оскаржує ухвалу про повернення позовної заяви, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1,2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.6 ч.1ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Судом встановлено, що 04.12.2023 адвокат Старіков Є.О. як представник ОСОБА_3 подав позов про розірвання шлюбу. Позовна заява підписана безпосередньо адвокатом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення її недоліків.

12.12.2023 адвокатом Старіковим Є.О. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано «Заяву про усунення недоліків».

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що надані адвокатом документи на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху не містять доказів підтвердження повноважень адвоката, надана квитанція із застосунку «Monobank» від 19.08.2023 на суму 876,06 грн. на підтвердження сплати судового збору, сплачена від імені ОСОБА_4 , а не позивачкою та відсутні відомості щодо місця реєстрації ОСОБА_2 .

Колегія суддів не може погодитись із вказаними висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимоги до позовної заяви викладені вст. 175 ЦПК України.

Згідно зіст.185 ЦПК Українисуддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається заявникові.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як видно зі змісту позовної заяви (а.с. 2), останнім відомим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 , на а.с.6 знаходиться посвідка на тимчасове проживання ОСОБА_5 , відповідно до якої строк дії вказаної посвідки до 29.07.2022.

Таким чином, позивачем було подано позов до суду першої інстанції за останнім відомим місцем проживання відповідача у відповідності до вимог ч.9 ст.28 ЦПК України, цивільним процесуальним законодавством на неї не покладено обов`язку доведення факту того, що відповідач ОСОБА_6 дійсно проживає за вказаною в позові адресою.

Крім того, суд не позбавлений можливості здійснювати виклик відповідача у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у випадку відсутності можливості встановити його зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування).

Залишаючи позовну заяву без руху, районний суд витребував у представника позивача докази зарахування судового збору до державного бюджету, спираючись на те, що квитанція про сплату судового збору не мала печатки банку і підпису уповноваженої особи.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Усуваючи недоліки позову, представник позивача пояснив, що до позову долучена копія квитанції про сплату судового збору, яка була сформована у підсистеми «Електронний суд», через який судовий збір сплачується у момент формування самої позовної заяви в «Електронному суді».

19 серпня 2023 року сплачений апелянтом судовий збір поєднано в Автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3», тобто сплачений судовий збір був зарахований на рахунок банківської установи, яка уповноважена на їх отримання у розмірі 876.06 грн., на підтвердження вказаного позивачем було надано копію квитанції (а.с.1). З вказаної квитанції вбачається, що судовий збір було сплачено 19.08.2023 року на реквізити Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, а саме за позовом ОСОБА_7 , який був сформований на момент подання позову до суду через «Електронний суд».

Що стосується висновку суду першої інстанції щодо відсутності повноважень адвоката Старікова Є.О., то колегія суддів вважає за необхідне вказати про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.

Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження повноважень адвоката Старікова Є.О., який представляє інтереси позивачки ОСОБА_1 наданий ордер Серії АІ № 1445070 про надання правничої допомоги у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя адвокатом Старіковим Є.О. (а.с.25) та договір про надання правової допомоги від 15.08.2023.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.08.2023 (п. 1.2) задля виконання Договору Клієнт надає Адвокату всі процесуальні права, надані чинним законодавством позивачу/заявнику, включаючи право підписання позовної заяви від імені позивача/заявника та подання її до суду (а.с.28).

Аналіз викладеного свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до передчасних та помилкових висновків, які суперечать нормам процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала про повернення позовної заяви ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська