ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1228/24 Справа № 204/2868/18 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обгрунтована тим, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року клопотання ОСОБА_3 про визнання та виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року у справі № 2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту прийому передачі грошових коштів, задоволено.

Визнано і дозволено примусово виконати на території України ухвалу Ленінського районного суду м.Єкатеринбург Російської Федерації від 19 березня 2018 року у справі № 2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту прийому передачі грошових коштів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 12 701 грн. На підставі цієї ухвали судом видано виконавчий лист.

Разом з тим, виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, оскільки клопотання від 26 квітня 2018 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та видачу виконавчого документа подано ОСОБА_2 , особою, яка вже не існувала.

За таких підстав вважає, що виконавчий лист на підставі положень статті 432 ЦПК України безпідставно та помилково виданий на імя ОСОБА_4 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не довів наявність передбачених положенням статті 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та фактично доводи заявника зводяться до незаконного постановляння судом ухвали про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та видачі викоанавчого листа на ім`я ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення яким задовольнити подану заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не звернуте належної уваги на те, що клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подано ОСОБА_2 , тобто особою, якої вже не існує. Окрім того, стягувач є особою пов`язаною з країною агресором та має громадянство Російської Федерації. Звертає увагу, що на теперішній час, виконання судового рішення про стягнення коштів на користь Російської Федерації заборонена, до прийняття законів, якими буде врегульовано питання відносин за участю осіб, пов`язаних із державною агресором.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 березня 2018 року Ленінський районний суд м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації розглянув цивільну справу № 2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору купівлі-продажу і акту приймання передачі грошових коштів та постановив ухвалу про припинення провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову, якою стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі 30346 рублів (12107,00 грн.). Ухвала набрала законної сили.

26 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території Українирішення іноземного суду у вищевказаній справі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року, залишеною без змін, постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, клопотання ОСОБА_6 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду задоволено.

Визнано і дозволено примусово виконати на території України ухвалу Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року у цивільній справі №2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу і акту прийому передачі грошових коштів.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті за ухвалою Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року судові витрати у справі № 2-2177/2018 (26) у розмірі 12701,00 грн. Видано виконавчий лист.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що зазначення у клопотанні прізвище ОСОБА_7 , не можна вважати достатньою обставиною, або свідчити про те, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки зміна прізвища стягувача після ухвалення рішення суду, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У клопотанні про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду вказано прізвище стягувача ОСОБА_7 . Разом з тим, до заперечень на клопотання додано свідоцтво про зміну імені від 12 січня 2018 року Серія НОМЕР_1 з ОСОБА_7 на ОСОБА_4 .

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги про зміну стягувачем після ухвалення судового рішення свого прізвища, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні положень статті 432 ЦПК України, оскільки зазначене стягувачем у клопотанні про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду прізвище ОСОБА_7 , яке є відмінним від прізвища, вказаного у свідоцтві про зміну імені, тобто ОСОБА_4 не свідчить про припинення обов`язку ОСОБА_1 виконати судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягувач є особою пов`язаною з країною агресором та має громадянство Російської Федерації є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою ГУ ДМС у Дніпропетровській області 28 вересня 2023 року де зазначено про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року є громадянином України з 28 квітня 1991 року.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна