Справа №461/7541/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору кредиту та страхування №А03.00612.008578639, укладеного 28.08.2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 відповідачці було надано кредит в розмірі 70500 грн. 00 коп., зі сплатою 10% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідачка скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала, а саме заборгувала позивачу кошти у розмірі 102690 грн. 40 коп., що складається з простроченого боргу 66022 грн. 02 коп.; прострочених процентів 8827 грн. 10 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 27841 грн. 28 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.08.2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №А03.00612.008578639 згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 70500 грн. 00 коп., зі змінюваною процентною ставкою у розмірі 10 % річних на строк 36 місяців. Згідно з п.1.6. кредитного договору, строк дії договору та дата повернення кредиту - до 28.08.2024 року. Окрім процентної ставки, згідно з п.1.9. кредитного договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі «ДКБОФО»), за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом ( далі - Додаток №1) як «Обслуговування кредитної заборгованості». Згідно з п.1.7. кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 67142 грн.86 коп. на рахунок № НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та позичальник доручає банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 3357 грн. 14 коп. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя»» в AT «Ідея Банк UA5014198 на умовах договору про прийом платежів, укладених отримувачем коштів з Банком. З колонки 7 таблиці додатку №1 до договору №А03.00612.008578639, графіку щомісячних платежів загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 49 952 грн. 88 коп., що згідно з п. 1.6. кредитного договору та додатку №1 позивач повинен сплачувати в період з 28.08.2021 року по 28.08.2024 року щомісячними платежами 02 числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.

Відповідачка вважає, що пункти кредитного договору про плату за обслуговування кредитної заборгованості є порушують права позичальника, як споживача послуг і суперечать нормам цивільного законодавства та відповідно є нікчемними. ОСОБА_3 зазначає, що з виписки банку за період з 28.08.2021 року по 25.07.2023 року позичальником було сплачено 6 платежів по кредиту на загальну 19 869 грн. 19 коп., з яких 12 401 грн. 65 коп. Банк зарахував в рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 62,41 % від усіх платежів по кредиту. ОСОБА_3 вважає, що у зв`язку з тим, що пункт 1.9. кредитного договору щодо встановлення банком плати за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою кредитного договору, а тому Акціонерне товариство «Ідея Банк» зобов`язане здійснити перерахунок платежів здійснених позичальником за кредитним договором, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені позичальником кошти у розмірі 12 401 грн. 65 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) у рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Відповідачка вважає, що сплачена нею плата за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 12 401 грн. 65 коп., відповідно до ст. 19 Закону України « Про споживче кредитування», підлягає зарахуванню в рахунок погашення простроченої заборгованості по основному боргу та в рахунок погашення прострочених процентів за користування кредитом. Окремо нарахована відповідачем ще додаткова прострочена плата за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у позові банку у розмірі 27 841 грн. 28 коп. є нікчемним платежем та умовою нарахування по договору та не може підлягати до задоволення. Таким чином, вважає, що заборгованість позичальника за кредитним договором підлягає зменшенню не менше як на 40 242 грн. 93 коп. за рахунок сплаченої позичальником та окремо нарахованої банком плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредиту з яких: сплачена плата складає -12 401 грн. 65 коп. та нарахована плата - становить 27841 грн. 28 коп. Також, з врахування вже сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості Акціонерне товариство «Ідея Банк» також зобов`язане здійснити повний перерахунок основного боргу та процентів по періодах сплати позичальником кожного окремого платежу по кредиту шляхом зарахування вже сплачених позичальником комісій у розмірі 12 401 грн. 65 коп., у рахунок погашення основного боргу та процентів, що призведе до зменшення заборгованості як за тілом кредиту так і за процентами, при здійсненні такого перерахунку шляхом зарахування таких сум комісій в погашення основного боргу та процентів по періодах їх сплати. Тому просить зустрічний позов задовольнити, здійснити перерахунок платежів шляхом зарахування вже сплачених позичальником коштів у розмірі 12401, 65 грн., що були спрямовані Акціонерним товариством «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості у рахунок погашення 4ншої заборгованості по договору кредиту та страхування №А03.00612.008578639 від 28 серпня 2021 року відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» та здійснити повний перерахунок основного боргу та процентів по періодах сплати кожного окремого платежу по кредиту шляхом зарахування вже сплачених за весь період кредитування всіх платежів по кредиту включно у рахунок погашення основного боргу та процентів, а також стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000, 00 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

10.10.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.10.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором об`єднано в одне провадження. Здійснено перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

12.12.2023 року до суду від представника АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

05.01.2024 року адвокат Буковинський Т.Й. подав до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить задовольнити позов. Окрім цього зазначив, що банком надано детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за договором кредиту та страхування № А03.00612.008578639 від 28.08.2021 після перерахунку заборгованості за кредитним договором з моменту його укладення, із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору, і відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57379,81 грн. Тому вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки банком самостійно виконано перерахунок заборгованості за кредитним договором, і фактично вимогу про здійснення перерахунку коштів, зокрема відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», з моменту укладення кредитного договору. Тому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Також, AT «Ідея Банк» вважає, що відсутні правові підстави для відшкодування ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, оскільки її представником обрано неналежний, неповний спосіб захисту її інтересів, подано необґрунтований, безпідставний зустрічний позов, а матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів реальності, фактичності надання правової допомоги ОСОБА_3 адвокатом, у зв`язку з чим банк вважає, що такі є непідтвердженими, а тому просить відмовити у стягненні витрат на професійну правову допомогу.

Представник відповідачки у судовому засіданні зазначив, що відповідачка частково не погоджується з позовом АТ «Ідея Банк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 102 690, 40 грн., оскільки просить застосувати наслідки виконання нікчемного правочину, задовольнити зустрічний позов та здійснити перерахунок платежів шляхом зарахування вже сплачених позичальником коштів у розмірі 12401, 65 грн., що були спрямовані Акціонерним товариством «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості у рахунок погашення 4ншої заборгованості по договору кредиту та страхування №А03.00612.008578639 від 28 серпня 2021 року відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» та здійснити повний перерахунок основного боргу та процентів по періодах сплати кожного окремого платежу по кредиту шляхом зарахування вже сплачених за весь період кредитування всіх платежів по кредиту включно у рахунок погашення основного боргу та процентів, а також стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000, 00 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 28.08.2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №А03.00612.008578639 згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 70500 грн. 00 коп., зі змінюваною процентною ставкою у розмірі 10 % річних на строк 36 місяців. Згідно з п.1.6. кредитного договору, строк дії договору та дата повернення кредиту - до 28.08.2024 року / а. с. 15-21/.

Згідно довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №А03.00612.008578639 від 28.08.2021 року борг становить 102690 грн. 40 коп., що складається з простроченого боргу 66022 грн. 02 коп.; прострочених процентів 8827 грн. 10 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 27841 грн. 28 коп. /а.с. 24/.

06.06.2023 року Акціонерним товариством «Ідея Банк» ОСОБА_3 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора /а.с.25/.

Також, Акціонерним товариством «Ідея Банк» долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за договором кредиту та страхування № А03.00612.008578639 від 28.08.2021 після перерахунку заборгованості за кредитним договором з моменту його укладення, із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору, і відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57379,81 грн.

Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що в розмір заборгованості, заявленої у позові, включено прострочену плату за обслуговування кредиту 27841, 28 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно п.1.9 договору кредиту №А03.00612.008578639 від 28.08.2021 року та згідно із договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації за рахунками позичальника з використання засобі електронного зв`язку , а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт - центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлення щодо суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу та погашення заборгованості за кредитом, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосування різних каналів зв`язку тощо.

Згідно з п.1.7. кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 67142 грн.86 коп. на рахунок № НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та позичальник доручає банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 3357 грн. 14 коп. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя»» в AT «Ідея Банк UA5014198 на умовах договору про прийом платежів, укладених отримувачем коштів з банком.

З колонки 7 таблиці додатку №1 до договору №А03.00612.008578639, графіку щомісячних платежів загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 49 952 грн. 88 коп., що згідно з п. 1.6. кредитного договору та додатку №1 позивач повинен сплачувати в період з 28.08.2021 року по 28.08.2024 року щомісячними платежами 02 числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.

Однак, всупереч до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якою надання інформації щодо кредиту відповідача має бути безоплатна, позивачем було встановлено плату за надання такої інформації.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою збоку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором , тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позивальнику.

Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами.

Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( стаття 5 ЦПК України).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд вирішуючи спір, не вправі допускати неправильного застосування норм матеріального права - незалежно від того, чи міститься посилання на таке неправильне застосування норм матеріального права в доводах сторін спору. Це не суперечить засадам змагальності сторін, оскільки даний принцип полягає у прояві в змагальності формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі , та забезпечує повноту досліджень обставин справи.

Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною , викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), та у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою.

Крім того, позивач самостійно здійснив перерахунок заборгованості за кредитним договором з моменту його укладення, із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору, і відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57379,81 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідачки ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 57379,81 грн., тобто заборгованість, яка існує за кредитним договором з моменту його укладення, із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору.

Окрім цього, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки як стверджується матеріалами справи, банк 12.12.2023 року надіслав до суду свій відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , до якого долучив детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №А03.00612.008578639 від 28.08.2021 року року без плати за обслуговування кредитної заборгованості, згідно якого загальна заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 57 379 грн. 81 коп., а не 102690 грн. 40 коп., як зазначено у первісному позові банку до ОСОБА_3 . Даний розрахунок банку на загальну суму в розмірі 57 379 грн. 81 коп. ОСОБА_3 є належним та допустимим доказом (відповідними розрахунками) не спростований і такий відповідачкою не оспорюється. З урахуванням наведеного, оскільки банком на стадії розгляду даної справи вже виконано позовну вимогу ОСОБА_3 про зобов`язання банку здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_3 за Договором кредиту та страхування №А03.00612.008578639 від 28.08.2021 року, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені ОСОБА_3 кошти в розмірі 12401, 65 грн., що були спрямовані Акціонерним товариством «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу по договору кредиту та страхування №А03.00612.008578639 від 28.08.2021 року», а інші вимоги судом вважаються необґрунтованими та безпідставними, тому правові підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до банку відсутні.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 1259,66 грн.

Окрім цього, згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Встановлено, що до матеріалів справи відповідачкою ОСОБА_3 долучено копію договору про надання правової допомоги №1523/09/2023 від 23.09.2023 року, ордер на надання правової допомоги, рахунок на оплату №15/23/09/2023 від 23.09.2023 року згідно з яким гонорар адвоката становить 10000, 00 грн., остаточний розрахунок сум судових витрат та детальний опис виконаних адвокатом робіт для визначення розміру витрат на правничу допомогу у цивільній справі №461/7541/23 становить 15 433, 00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачці було надано професійну правничу допомогу, однак зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає, що заявлені витрати в розмірі 15 433,00 грн. є не сумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, такі є завищеними.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідачка підтвердила надані їй адвокатські послуги, належними засобами доказування, тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 6790, 52 грн., такий розмір витрат на правничу допомогу суд вважає достатнім, справедливим та сумірним зі складністю справи та частиною задоволених вимог позивача по первинному позову.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 215, 509, 549, 610, 611, 1054 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) суму боргу за кредитним договором 57379 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819) 1507, 84 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) 6790, 52 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення проголошено 15.01.2024 року о 16 год. 15 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.