Справа № 201/9191/23
Провадження № 2/201/429/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про звільнення майна з-під арешту, скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про звільнення майна з під арешту.

Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін (а.с. 19).

Ухвалою суду від 22.09.2023 за клопотання представника позивача адвоката Кудріна Д.А. замінено неналежного відповідача Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - належним відповідачем Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», а третьою особою зазначено - Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 28).

Ухвалою суду від 22.01.2024 відмовлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні заяви про заміну правонаступника.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на виконанні у Соборному ВДВС у місті Дніпрі з 28.09.2012 по 11.08.2016 перебувало виконавче провадження №34530181 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6981/11, виданого 18.06.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 116131,08 грн.

Постановою від 11.12.2012 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

10.08.2016 державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану.

Наразі виконавче провадження знищене у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання в архіві у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (в редакції 1999 року). Це підтверджуються витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження від 04.07.2023.

У червні 2023 року позивач у нотаріуса дізнався про наявність арешту на його невизначене майно. Вважає, що підстави для продовження арешту майна у виконавчому провадженні, оскільки на виконання рішення суду описане майно боржника - автомобіль, марки ВАЗ модель 21101, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В подальшому, згідно протоколу за № 1168852 проведення електронних торгів даний автомобіль було реалізовано.

10.08.2016 постановою про повернення виконавчого документа, виконавчий лист повернуто стягувачеві та з цього часу більше не пред`являвся до виконання. Тому, вважаю, що зараз підстав для накладення арешту на майно боржника не має, строк на пред`явлення виконавчого листа минув, отже можливо зняття такого арешту.

З урахуванням положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у редакції яка діяла на момент повернення виконавчого документу стягувачу, тобто у 2012 році, строк для пред`явлення виконавчого листа становив 1 рік.

Повторно із виконавчим листом № 2-6981/11 від 18.06.2012 до Соборного ВДВС у встановлений законом строк ніхто не звертався. Таким чином, підстав для продовження обтяження на майно відсутні, у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність. Наявність протягом тривалого часу (10 років) нескасованого арешту майна позивача, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи викладене, просив задовольнити позов про звільнення майна з-під арешту, скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.12.2012 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції на невизначене та все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 34530181 відкритого на підставі виконавчого листа від 18.06.2012 № 2-6981/11.

Представник позивача адвокат Кудрін Д.А. (діє на підставі ордеру від 11.07.2023 а.с. 26) в судове засідання 16.01.2024 надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, просив справу розглядати без його участі (а.с. 66).

Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Лозіна Ю.О. (діє на підставі довіреності від 05.09.2022 а.с. 60) двічі 23.11.2023 та 14.12.2023 в судові засідання надала заяви, у яких просила справу розглядати без її участі (а.с. 59, 63).

Представник третьої особи Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 39).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2011 у справі № 2-6981/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/135569/3174/73 від 29.08.2007 року в розмірі 116 131, 08 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1161,31 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2019 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» замінено сторону виконавчого провадження стягувача, по цивільній справі № 2-6981/2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Окрім цього, встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 у справі № 201/8653/23 (провадження 2/201/2869/2023) ОСОБА_1 відмовлено було у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна із-під арешту.

Ухвала мотивована із посиланням на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 213/2012/16 (провадження № 14-13цс18) про те, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», так і частиною першою статті 181 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи.

Згідно наданого на запит позивача листа Соборного ВДВС у місті Дніпрі від 04.07.52023 за № 34530181/16, дійсно, на виконанні в Соборному ВДВС у місті Дніпрі з 28.09.2012 по 11.08.2016 перебувало виконавче провадження №34530181 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6981/11, виданого 18.06.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 116131,08 грн.

Постановою від 11.12.2012 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1

10.08.2016 державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Наразі виконавче провадження, яке завершено у 2016 році, знищене у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання в архіві у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (в редакції 1999 року) (а.с. 7).

До листа наданий витяг з АСВП станом на 04.07.2023 (а.с. 8-13).

З витягу з АСВП видно, що у процесі виконання виконавчого документа 12.03.2013 державним виконавцем автомобіль боржника був затриманий, проведено акт опису та арешту майна. Автомобіль знаходиться на штраф-майданчику. Поставною державного виконавця від 27.06.2013 був призначений експерт. Було описано та арештоване майно боржника, а саме: автомобіль - ВАЗ 21101, 2007 р.в., д/н НОМЕР_1 . Експерта зобов`язано надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань вартості арештованого майна.

Надалі, станом на 09.09.2015 та на 23.02.2016 вказано, що на виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебуває вказане виконавче провадження. При виконанні вказаного виконавчого документа було описане майно боржника, а саме: автомобіль, марки ВАЗ модель 21101, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип - легковий - седан - В. Зазначений транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2 . На адресу відділу надійшла заявка ОСОБА_2 , згідно якої останній повідомляє про неможливість подальшого зберігання вказаного майна та просить змінити відповідального зберігання.

Державним виконавцем, ураховуючи викладене, керуючись ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4.2.6 Інструкції з організації примусового виконання рішення», прийняте рішення: 1. Звільнити від обов`язків відповідального зберігання описаного майна, а саме: автомобіль, марки ВАЗ модель 21101, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип - легковий - седан - В, ОСОБА_2 . 2. Призначити відповідальним зберігачем описаного майна ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 . Попередити ОСОБА_3 про кримінальну та матеріальну відповідальність за псування, розтрату, відчуження, підміну, приховування описаного майна. 4. Копію постанови направити сторонам виконавчого провадження та ОСОБА_3 .

Потім, 13.06.2016 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №34526265 від 11.12.2012. Згідно протоколу за № 1168852 проведення електронних торгів релізовано автомобіль марки ВАЗ модель 21101,2007 р.в, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

У розділі «Строк та умови самостійного виконання рішення боржником» вказано - про зняття арешту з майна боржника. 1. Зняти арешт з автотранспортного засобу, а саме, автомобіль марки ВАЗ модель 21101,2007 р.в, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 . 2. Передати майно переможцю ОСОБА_4 . 3. Здійснити перереєстрацію транспортного засобу, а саме: автомобіль марки ВАЗ модель 21101, 2007 р.в, номерний знак НОМЕР_4 за ОСОБА_4 . 4. Копію постанови направити сторонам та Територіального сервісного центру 1242 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області.

Станом на 11.08.2016 - повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 - коштів, що надійшли від реалізації майна, недостатньо для задоволення вимог стягувана за виконавчим документом. Постанова про повернення виконавчого документа стягувану (п. 8 ч. 1 ст. 47).

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на момент повернення виконавчого документа стягувачеві (11.08.2016) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача -заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Зі змісту витягу з АСВП видно, що автомобіля марки ВАЗ модель 21101,2007 р.в, номерний знак НОМЕР_1 , який раніше належав позивачеві ОСОБА_1 був реалізований у межах виконавчого провадження на електронних торгах - переможцю ОСОБА_4 , державним виконавцем прийняте рішення про перереєстрацію спірного транспортного засобу за ОСОБА_4 та повернуто стягувачу виконавчий лист, оскільки коштів від реалізації заставленого майна було недостатньо для задоволення вимог стягувача (банку).

За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (що діяв на час винесення постанови про арешт майна позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим за вимогами ч. 2 ст. 50 даного Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VШ, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Разом із тим, вимоги ОСОБА_1 не можуть ґрунтуватися на його праві власності на арештоване майно, оскільки станом на момент подання позову ОСОБА_1 вже не є власником майна, оскільки воно відчужене іншій особі ОСОБА_4 у виконавчому провадження, і від цього правочину банк отримав кошти на погашення заборгованості за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Проте позивач не є власником майна, а є саме тим боржником, до якого міг бути пред`явлений позов про звільнення майна з-під арешту. Тому позивач неґрунтовно пред`явив цей позов до стягувача (банку).

Правовстановлюючого документа на автомобіль позивач також не надав.

За змістом статей 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 цього Кодексу).

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

З урахуванням того, що позивач не є власником майна, то обраний ним спосіб захисту права (права власності) не співпадає з тими правами, які він намагається захистити, оскільки під час судового розгляду встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач не є власником автомобіля, а відтак у позові слід відмовити.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, враховуючи результату розгляду справи, з відповідача судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про звільнення майна з-під арешту, скасування арешту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 19 січня 2024 року.

Суддя Наумова О.С.