Справа № 289/2182/23
Номер провадження 2/289/77/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Мельника О.В., з секретарем Галькевич Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (місце знаходження / місце проживання: вул. Володимирська, 27, м. Київ, 01001) до ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 185273,51 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що між публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 08 лютого 2022 року був підписаний договір про споживчий кредит № 02.

На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит в розмірі 180 000 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 08.02.2027 на споживчі цілі.

Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, однак, відповідач порушив умови договору, допустив не виконання договору більше двох місяців поспіль та станом на 26.07.2023 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 185273,51 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2684,00 гривень.

Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала частково зазначивши, що борг виник у зв`язку із тим, що на даний час перебуває у скрутному фінансовому становищі. Також зазначає, що у неї та її родичів маються неповернені вклади «Державного ощадного банку України», які ні банк ні держава не погашають, а тому при прийнятті рішення просить врахувати цю обставину.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем підписана Кредитна заява на отримання кредиту в розмірі 180000 грн. з терміном повернення 60 місяців.

В цей же день відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), банківський продукт «Кеш кредит».

Отже, підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

08 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем підписано Договір споживчого кредиту № на отримання кредиту в розмірі 180000 грн. з терміном повернення 60 місяців.

Відповідно до умов п. п. 2.1 - 2.4.3, 3.3.3 Кредитного договору від 08.02.2022, Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Договором.

За користування Кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29 процентів річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 3 000,00 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Проценти нараховуються Банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного Договором.

Відповідно до п. 4.2.2. Кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за Основною сумою боргу за Кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів та стягнути заборгованість з цим Договором в примусовому порядку.

З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що за період з 08.02.2022 року по 26.07.2023 року, відповідач отримала кредитні кошти позивача, та здійснювала часткове погашення кредиту.

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 26.07.2023 року, розмір заборгованості відповідача перед Банком становить: 185273,51 грн., з якої:

-заборгованість за основним боргом (кредитом) - 169429,60 грн.;

-загальна сума заборгованості процентів за користування кредитом - 15843,91 грн.;

Вказана сума заборгованості відповідачем та наявними доказами не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було.

Зазначені в письмових поясненнях відповідача доводи не спростовують отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором, що є предметом розгляду у даній справі. Заходи досудового врегулювання спору відповідачем також не вживались.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.549,1054 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України " в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (місце знаходження / місце проживання: вул. Володимирська, 27, м. Київ, 01001) до ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», , заборгованість за договором про споживчий кредит № 02від 08.02.2022 в сумі 185273,51 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят три гривні 51 копійка) і витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О. В. Мельник