У х в а л а

5 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 212/3786/22

Провадження № 61-981ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник) на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року

у справі за позовом скаржника до Акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - банк) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Арсенал Лайф» (далі - третя особа) про визнання недійсними кредитного договору та договору страхування життя і

в с т а н о в и в:

1. У серпні 2022 року скаржник звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними кредитний договір № , укладений із банком 19 січня 2022 року (далі - кредитний договір), та договір страхування життя № 25/02/, укладений того ж дня з третьою особою (далі - договір страхування життя). Вважає, що кредитний договір порушує норми Законів України «Про захист прав споживачів», «Про банки і банківську діяльність». Тому суд має визнати його недійсним. А договір страхування життя, на думку позивача, укладений під впливом обману.

2. 25 серпня 2022 року Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу, згідно з якою відкрив провадження у справі. Зазначив, що справу можна розглянути в порядку спрощеного позовного провадження згідно з частиною першою статті 274 ЦПК України.

3. 17 квітня 2023 року цей суд ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову, а 12 вересня 2023 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Суди вважали, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог скаржника, бо він не надав належних і достатніх доказів, які б підтвердили недобросовісність банку під час укладення кредитного договору, таку невідповідність змісту правочину цивільному законодавству, яка б зумовила визнання цього договору недійсним, не надав доказів обману та тиску.

4. 20 листопада 2023 року скаржник подав касаційну скаргу. Просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

5. 7 грудня 2023 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу скаржнику. Мотивував тим, що той подав касаційну скаргу в інший спосіб, ніж до Верховного Суду.

6. 11 січня 2024 року скаржник подав касаційну скаргу до Верховного Суду. Просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

7. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

7.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

7.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

7.3. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

7.4. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини (частини четверта статті 274 ЦПК України).

7.5. Предметом спору є визнання недійсними кредитного договору та договору страхування життя. Загальний розмір кредиту (включно з метою страхування), як встановив суд першої інстанції, склав 252 164,00 грн. З огляду на предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд визнає справу № 212/3786/22 малозначною.

7.6. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункти 1 і 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

7.7. Скаржник у касаційній скарзі не обґрунтував наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

8. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

8.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

8.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

8.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

8.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

8.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

8.6. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання скаржником касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушує сутність його права на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Арсенал Лайф» про визнання недійсними кредитного договору та договору страхування життя.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук