справа № 362/2428/23 головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/585/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», поданою представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною, на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 25 березня 2020 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 25 березня 2020 року. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 14 лютого 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 31 560,85 грн., з яких: 25 690,63 грн. заборгованість за кредитом, 5 870,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками. За таких обставин, просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25 березня 2020 року у розмірі 31 560,85 грн. станом на 14 лютого 2023 року та судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 березня 2020 року 25 690,63 грн. заборгованості за тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2 184,77 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», через представника - Ніколаєнко Олену Миколаївну, подало апеляційну скаргу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 була письмово ознайомлена з умовами кредитування, у тому числі і з розміром відсоткової ставки та цього факту не заперечувала. Вказує, що ОСОБА_1 власноручно було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в заяві зазначено основні умови кредитування, тип кредиту - відновлювальна лінія, де зазначена відсоткова ставка 43,2% річних для карт Універсальна та 42,0% річних для карт Універсальна Gold.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, що міститься у матеріалах справи ОСОБА_1 23 листопада 2023 року отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги. Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Відповідач належним чином повідомлений про перебування на розгляді у апеляційному суді даної справи своїм правом на подання відзиву не скористався.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Отже, враховуючи предмет спору, ціну позову та те, що дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, розглянувши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25 березня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 14-23).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 14 лютого 2023 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 560,85 грн., з яких: 25 690,63 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 870,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалюючи рішення суду у оскаржуваній частині щодо стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, що банком ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, і дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. При цьому. Суд вказував, що ураховуючи те, що надана Банком Заява про приєднання до Умов та правил надання послуг, що має ознаки із паспортом споживчого кредиту не може бути прийнята як належний та допустимий доказ у справі у зв`язку з тим, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 25 березня 2020 року по 09 квітня 2020 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 14 лютого 2023 року, тобто період дії Заяви про приєднання є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не можна з наступних підстав.

Розглядаючи справу та приймаючи до уваги правовий висновок Верховного Суду від 03 липня 2019 року викладений у справі №342/180/17, що вбачається зі змісту судового рішення та його обгрунтування у оскаржуваній частині, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позичальником 25 березня 2020 року особисто підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг де зазначена відсоткова ставка 43,2% річних для карт Універсальна та 42,0% річних для карт Універсальна Gold, в якій вказано чіткі умови кредитування, а також зазначена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 86,4% для карт Універсальна та 84,0% для карт Універсальна Gold (а.с. 14-23).

При цьому згідно виписки з карткового рахунку, відповідач користувався кредитними коштами протягом всього періоду дії кредитного договору, повністю погоджуючись з його умовами (а.с. 11).

Крім того, відповідно до наданої позивачем довідки відповідачу 25 березня 2020 року було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку Універсальна, встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 000,00 грн., який згодом було збільшено до 34 000,00 грн. (а.с. 12-13).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана відповідачем, сторонами визначено розмір відсотків за користування кредитом, отже, умови кредитування відповідачеві доведені, він їх прийняв шляхом використання картки, тому відсотки за користування кредитними коштами підлягають стягненню.

Нарахування заборгованості, що здійснювалося банком, цілком відповідає тим умовам, що викладені в підписаній відповідачем заяві, тому безпідставним є твердження суду першої інстанцій, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно умов щодо розміру та порядку сплати процентів.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суд від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц провадження № 61-21994св19.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5 870,22 грн., оскільки істотні умови договору щодо їх сплати та розміру були погоджені між сторонами і такі обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

У іншій частині заочне рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому з огляду на положення ст. 367 ЦПК України не є предметом перевірки апеляційного суду.

Окрім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже,під час перегляду справи в оскаржуваній частині апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами та невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині, а відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 870,22 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, перерозподілу підлягають судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме підлягає достягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 499,23 грн. та підлягає стягненню судовий збір 4 026,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївнина заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками - скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (КОД ) заборгованість за відсотками у розмірі 5 870 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (КОД ) судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 499,23 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн., а всього 4 525 (чотирі тисячі п`ятьсот двадцять п`ять) грн. 23 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова