Провадження № 2/643/643/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Майстренко О.М. , за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 18 травня 2023 року розірвано шлюб укладений між позивачкою та відповідачем, ОСОБА_2 .Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Вовчанським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції м.Харків 27 березня 2021 року. Після розірвання шлюбу донька - ОСОБА_3 проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Відповідно до рішення №711/1528/23 Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 12 квітня 2023 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Заступником начальника Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області СМУМЮ В`юнником К.С. відкрито виконавче провадження.Однак, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 не надає.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси Черкаської області від 12 квітня 2023 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки , у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення пені (неустойки) за прострочку сплати аліментів за період часу з 13 березня 2023 року по 05 жовтня 2023 року в розмірі 12 141 грн. 29 коп. , розмір заборгованості підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача -адвокат Атаманюк П.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, надав відзив на позовну заяву ,відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у повному обсязі. Посилаючись на те ,що рішення суду було ухвалено Придніпровським районним судом м. Черкаси у порядку заочного розгляду, тобто без відома відповідача, про що зазначено у самому рішенні суду від 12 квітня 2023 року, повний текст якого складено 14.04.2023 року, та яке набрало законної сили 15.05.2023 року. Про наявність зазначеного рішення суду ОСОБА_2 дізнався наприкінці 2023 року, після того, як з його заробітної плати та відповідно з рахунків у банку у січні 2024 року було стягнуто заборгованість у повному обсязі. Щодо відкриття виконавчого провадження слід зазначити, що відповідно до відомостей які містяться у АСВП, дійсно виконавче провадження за виконавчим листом по справі № 711/1528/23 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси було відкрито 05.09.2023 року, на підставі заяви стягувача від 01.09.2023 року .

Виконавчий лист видано ще у травні 2023 року, але до виконання його пред`явлено лише у вересні 2023 року.

Також згідно матеріалів виконавчого провадження вже 12.09.2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено останню до місця роботи ОСОБА_2 ТОВ «ТПК БУДКОНСТРУКЦІЇ».

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. То ж для стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, необхідно дві умови, це заборгованість та виникнення її з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Так дійсно заборгованість зі сплати аліментів станом на день звернення до суду була наявна. А ось питання наявності вини, є досить спірним.

Позовну заяву подано до суду 20.10.2023 року та позивачем відповідно розраховано періоди з 13.03.2023 року по 19.10.2023 року. По-перше слід зазначити, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини ухвалено без участі та повідомлення відповідача, копія рішення суду так і не надсилалася судом на адресу ОСОБА_2 , як того вимагає чинне законодавство. Рішення суду також не доводилося до відома і позивачкою, не направлялося в письмовому вигляді, як позивачка і не надавала реквізити для перерахування коштів на утримання дитини.

Відповідач ніколи не відмовлявся від участі у вихованні спільної доньки, але мати не надавала жодної інформації про дитину, та не повідомляла про наявність рішення суду про стягнення аліментів.

То ж питання наявності вини у діях ОСОБА_2 у період з 13.03.2023 року по 05.09.2023 року є неприпустимим, адже останній не знав та не міг знати про наявність судового рішення про стягнення аліментів, а на всі спроби самостійно надавати допомогу, позивачка його ігнорувала. Щодо питання наявності вини у діях ОСОБА_2 у період з 05.09.2023 року по 20.10.2023 року також жодним чином не підтверджено.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження має бути доведена до відома боржника рекомендованим листом із повідомленням, але ні надані позивачем копії матеріалів виконавчого провадження, ні електронна версія виконавчого провадження не містять доказів такого направлення боржнику, або взагалі будь-якого повідомлення боржнику про відкриття виконавчого провадження.

За період з 13.03.2023 року по 20.10.2023 року відповідачем не проводилося будь-яких дій спрямованих на невиконання рішення суду, як і не було бездіяльності, адже відповідач не знав та не міг знати про наявність рішення суду та наявність виконавчого провадження.

Згідно відомостей АСВП на сьогоднішній день відсутня будь-яка заборгованість зі сплати аліментів, а останні стягуються в порядку примусового виконання, шляхом виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Тож враховуючи вищевикладене у діях відповідача відсутня вина та будь-який умисел на ухилення від виконання рішення суду та від сплати аліментів на неповнолітню дитину, вся заборгованість була погашено за рахунок заробітної плати відповідача.

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив , відповідно до якого вважала доводи представника відповідача ,викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та не підтверджуючими належними доказами та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

За результатами судового розгляду на підставі повідомлених сторонами обставин справи та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до рішення №711/1528/23 Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 12 квітня 2023 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Заступником начальника Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області СМУМЮ В`юнником К.С. 05.09.2023 року відкрито виконавче провадження № 72672631 з примусового виконання виконавчого листа № 711/1528/23 виданого 31.05.2023 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач невчасно сплачував аліменти , у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.10.2023 року , наданого заступником начальника Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області СМУМЮ В`юнником К.С. станом на 05.10.2023 року заборгованість ОСОБА_2 становить 12 141 грн. 29 коп.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з ч. 1ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Отже, розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 05.10.2023 року заборгованість ОСОБА_2 становить 12 141 грн. 29 коп.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б виключали його вину у несплаті аліментів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст.81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з підстав, зазначених вище.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому в порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5,7,12,79,81,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12 141 (дванадцять тисяч сто сорок одну) гривен 29 (двадцять дев`ять) копійок по виконавчому провадженню № 72672631 від 05 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривен 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Майстренко