Провадження № 2/742/30/24
Єдиний унікальний № 742/1899/23
РІШЕННЯ
19 лютого 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Циганко М.О., секретаря судових засідань Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів адвокат Карпенко Віктор Константинович до Житлово-будівельного кооперативу «Білкозин», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Прилуцька міська рада Чернігівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру,
Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Карпенко В.К. звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Свої уточнені вимоги мотивує тим, що позивачі, перебуваючи в шлюбі та будучи членами житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин» на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької ради народних депутатів від 13.10.1993 було видано ордер №9658 на житлове приміщення - житлову квартиру АДРЕСА_1 , за яку позивачі під час спільного проживання в даній квартирі повністю сплатили зі спільних сумісних коштів подружжя паєві внески, належно виконуючи свої зобов`язання щодо їх сплати. На даний час спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була сплачена за спільні кошти під час шлюбу, а тому вважаються такими що стали її законними власниками, проте їх право власності підлягає реєстрації та виникає саме з моменту державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій, оскільки надані ним документи не відповідають вимогам нині чинного законодавства, а саме: на довідках, поданих для реєстрації, відтиск печатки не відповідає зареєстрованій назві юридичної особи, тому державним реєстратором було рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду.
У судове засідання позивачі не з`явилися, проте попередньо їх представником подано письмову заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білковин» в судове засідання не з`явився також, проте надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.
Представник третьої особи Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, по суті заявлених вимог посилаються на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися також, проте попередньо надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав.
Згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 05 листопада 1981 року, вбачається, що 05 листопада 1981 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) уклали шлюб (а.с.28).
Відповідно до копії ОСОБА_6 на житлове приміщення за №9658 від 18 жовтня 1993 року, встановлено, що ОСОБА_1 з сім`єю із чотирьох осіб надано право зайняти житлове приміщення житловою площею 36,3 кв.м., яка складається із трьох кімнат в квартирі АДРЕСА_2 . Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 13 жовтня 1993 року. Склад сім`ї: ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_3 - син (на рос.мові). (а.с.27).
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок №4427 від 28.03.1994 року, на підставі рішення Прилуцького виконкому №594 від 30 грудня 1993 року, Житлово-будівельному кооперативу «Білкозин» належить в цілому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14).
Згідно копії списку членів ЖБК «Білкозин» за адресою: АДРЕСА_3 , які заплатили повністю вартість квартир станом на 14.03.1994 року, серед яких зазначений і ОСОБА_1 , номер його квартири №77 вартість 869560(а.с.16-17).
Згідно паспортів позивачів по справі вбачається, що останні зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 з 26.01.1994 року(а.с.10-13)
Відповідно до довідки КП «Прилуцьке МБТІ» від 07.04.2023 за №500 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 - не зареєстровано. Станом на 01.04.2023 за вище вказаною адресою знаходиться квартира, складається з трьох кімнат, загальною площею 59,2 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м. (а.с.18).
Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №333172722 від 23.05.2023 вбачається, що відсутні відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.32)
Наявність даної квартири за вище зазначеною адресою підтверджується також технічним паспортом (а.с.19-24).
Відповідно до звіту про оцінку майна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 станом на 11.04.2023 становить 538339 грн (а.с.25-26).
Згідно довідки комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу Прилуцької міської ради Чернігівської області 024/7-09 №375 від 31.01.2024 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_1 , 1960 року народження, ОСОБА_2 , 1958 року народження дружина заявника, ОСОБА_3 , 1984 року народження - син заявника. Фактично проживають: ОСОБА_1 , 1960 року народження та ОСОБА_2 , 1958 року народження. ОСОБА_3 , 1984 року народження, не проживає за вказаною адресою на протязі останніх трьох років по даний час, що було встановлено актом обстеження №374 від 31.01.2024 року.
Згідно ч.1, 3 ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до ч.2 ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18.09.1987 року судам слід мати на увазі, що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд: продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі змістом ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
У частині 2 ст.41 Конституції України закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до квітня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користуванні, набуває право власності на це майно.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлено інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами, визнаються державою, а це значить, що це дає право особі довести це право у судовому порядку.
Згідно ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 надавалася згідно ордеру на житлове приміщення за №9658 від 18 жовтня 1993 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 13 жовтня 1993 року, сторонам під час спільного їх проживання у шлюбі, як подружжю, які були членами житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин» і які сплатили паєві внески в повному обсязі, тобто спірна квартира являється їх спільною сумісною власністю подружжя, та їх частки на квартиру є рівними, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 384, 386,391 ЦК України, ст.ст.13, 81, 247, 258, 263-265, 353 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів адвокат Карпенко Віктор Константинович до Житлово-будівельного кооперативу «Білкозин», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Прилуцька міська рада Чернігівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м..
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя Максим ЦИГАНКО