Справа № 358/14/24 Провадження № 2-ві/358/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лебединець Г.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

02.01.2024 до Богуславського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим визначено суддю Лебединець Г.С.

Ухвалою суду вказану заяву залишено без руху на наданий строк для усунення недоліків.

08.02.2024 в суд надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Лебединець Г.С. від розгляду даної справи. Заява вмотивована тим, що на переконання заявника, наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Так, заявник зазначає, що за повідомленням відповідача ОСОБА_2 , «він годує смачними піцами працівників суду, а тому вони приймуть рішення за її позовом у вказаній справі на його користь». На переконання заявника, в ухвалі суду про залишення позову без руху відображена інформація, яка не відповідає дійсності та можливо служить підставою для блокування поновлення її порушених прав. Заявник зазначає, що «суддею Лебединець Г.С. саботовано покладені обов`язки щодо своєчасного, об`єктивного розгляду справи та поновленні громадянина у правах. А від так, вона безальтернативно не довіряє слухати вказану справу суддею Лебединець Г.С. В сукупності, мотиви судді, поведінка судді на підготовчому судовому засіданні, відношення судді до сторони позивача та відповідача різко різниться, а тому є очевидним факт, що суддя Лебединець Г.С. не може розглядати дану справу не лише із наведених вище мотивів, а також із гарантій, визначених у рішеннях ЄСПЛ у справах «Микаллеф проти Мальти» та «Мезнарич проти Хорватії», що кожний СУДДЯ, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, ЗОБОВ`ЯЗАНИЙ ВИЙТИ З ПРОЦЕСУ». З цих підстав просить відвести від участі у розгляді справи суддю Лебединець Г.С.; у разі відмови у задоволенні заяви про відвід судді Лебединець Г.С. - просить останню заявити самовідвід.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С. від 09 лютого 2024 року заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Лебединець Г.С. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - визнано необґрунтованим, заяву про відвід передано для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяву про відвід передано для вирішення судді Тітову М.Б.

На підставі частини восьмої статті 40 ЦПК України, заява про відвід судді розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 та дослідивши матеріали, подані на підтвердження її доводів, суд приходить висновку про невмотивованість заявленого відводу головуючому судді Лебединець Г.С. з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 5, 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання та публічну критику.

Незалежність судді означає, що при здійсненні своїх повноважень він керується тільки законом і ніхто не має права давати йому будь-які вказівки або прямими чи непрямими способами впливати на нього.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено протилежне. Тобто, суддя має бути відведений від участі в процесі, якщо його неупередженість може бути обґрунтовано поставлена під сумнів.

Підстави відводу судді визначено ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), виключно з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Статті 36 та 37 ЦПК України містять в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, підставою для відводу ОСОБА_1 зазначає наявність обставин, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

В обґрунтування заяви про відвід судді заявник посилається на наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Так, заявник зазначає, що за повідомленням відповідача ОСОБА_2 , «він годує смачними піцами працівників суду, а тому вони приймуть рішення за її позовом у вказаній справі на його користь». На переконання заявника, в ухвалі суду про залишення позову без руху відображена інформація, яка не відповідає дійсності та можливо служить підставою для блокування поновлення її порушених прав. Заявник зазначає, що «суддею Лебединець Г.С. саботовано покладені обов`язки щодо своєчасного, об`єктивного розгляду справи та поновленні громадянина у правах. А від так, вона безальтернативно не довіряє слухати вказану справу суддею Лебединець Г.С. В сукупності, мотиви судді, поведінка судді на підготовчому судовому засіданні, відношення судді до сторони позивача та відповідача різко різниться, а тому є очевидним факт, що суддя Лебединець Г.С. не може розглядати дану справу не лише із наведених вище мотивів, а також із гарантій, визначених у рішеннях ЄСПЛ у справах «Микаллеф проти Мальти» та «Мезнарич проти Хорватії», що кожний СУДДЯ, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, ЗОБОВ`ЯЗАНИЙ ВИЙТИ З ПРОЦЕСУ».

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С. від 03.01.2024, вищезгаданий відвід визнано необґрунтованим, матеріали цивільної справи передано до канцелярії Богуславського районного суду Київської області для здійснення автоматизованого розподілу заяви про відвід іншому судді відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Під час розгляду заяви про відвід судді Лебединець Г.С. судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 не наведено, а судом не встановлено переконливих обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість головуючого судді Лебединець Г.С. щодо сторін та обставин цієї справи, а також відсутні інші підстави, передбачені статтею 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність її відводу.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Дослідивши подану заяву про відвід, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки, наведені заявником обґрунтування відводу головуючому судді не можуть бути підставою для відводу судді у справі, оскільки вони не містять підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, які б перешкоджали судді Лебединець Г.С. брати участі у розгляді цієї справи чи викликають сумнів в неупередженості судді. Доводи заявника є лише його суб`єктивним сприйняттям обставин справи, а незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

З огляду на обставини, на які вказав заявник щодо наявності підстав для відводу судді, суд, оцінивши їх на предмет відповідності вимогам ст. 36 ЦПК України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, дійшов висновку про невмотивованість заявленого відводу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 41, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Лебединець Г.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов