Справа № 189/2691/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2024 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.07.2018 року у розмірі 56801,75 грн., а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.07.2018 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 46000,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, складає між ним та банком кредитний договір, оскільки підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, отже, належним чином зобов`язання за договором не виконував.

Як зазначає позивач у позові, у відповідача станом на 13.06.2023 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 56801,75 грн., яка складається з наступного: 45969,98 грн. заборгованість за кредитом; 10831,77 грн. заборгованість за відсотками.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщений належним чином, направив заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Представник відповідачки адвокат Лисий В.В. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідачів, а також надав письмові пояснення, в яких вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. У вказаних поясненнях зазначає, що анкету-заяву підписано ОСОБА_2 , однак в матеріалах позовної заяви відсутні відповідні документи на право вчинення правочинів від імені позивача. В анкеті-заяві не зазначено її дату підписання відповідачкою, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також по своїй суті являється інформативною довідкою загального характеру щодо кількох різних кредитних карт, що можуть бути надані позивачем будь-якій особі, решта документів також підписані особами, щодо яких не надано відповідних доказів цивільної дієздатності на вчинення правичинів.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.07.2018 року ОСОБА_1 підписала з позивачем заяву, відповідно до якої отримала кредитну карту в гривні (а. с. 13,12).

Згідно копії довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт кредитного ліміту 07.08.2018 року становив 1000 грн., а в подальшому кредитний ліміт неодноразово збільшувався, в останній раз 18.12.2020 року до суми 46000,00 грн. (а.с. 11).

Згідно наданих розрахунків заборгованості станом на 31.08.2019 року та 13.06.2023 року видно, що за період з 07.08.2018 року по 13.06.2023 року відбувався рух коштів за кредитною карткою, що була надана ОСОБА_1 , в тому числі на її кредитну картку було здійснено збільшення тіла кредиту до 46000 грн. Останнє погашення заборгованості за кредитною карткою відбулося 30.09.2022 року (а.с. 5-10).

Згідно копії Інформації про умови кредитування, ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма умовами кредитування, в тому числі й з відсотковою ставкою за наданим кредитом тощо, про що свідчить її підпис на вказаному документі (а.с. 14-15).

Виписка за договором б/н від 07.08.2018-28.06.2023 року ОСОБА_1 свідчить про використання нею суми кредитного ліміту з її карткового рахунку шляхом сплати коштів за товари та послуги (а.с. 72-79).

З огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що для правильного розгляду справи не мають принципового значення твердження представника відповідачки, що викладені ним в письмових поясненнях з огляду на таке.

Відповідачкою не було надано суду доказів сплати заборгованості в інші дати чи в іншому розмірі, так само як і не було надано доказів сплати суми боргу в повному обсязі.

При цьому судом враховано практику ЄСПЛ, а саме «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 46000,00 грн. ОСОБА_1 була обізнана з умовами наданого їй кредиту, про що свідчить її підпис на Інформації про умови кредитування.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що саме надані позивачем паспорт споживчого кредиту та Умови та правила надання батьківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема, щодо сплати процентів у визначеному в позові розмірі, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку також можливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що були запропоновані відповідачці під час підписання анкети-заяви та отримання кредитних коштів були незмінними в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом та були відомі відповідачці, про що свідчить її підпис на вказаному документі.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 05.07.2018 року підписала заяву з позивачем на підставі якої отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, а в подальшому кредитний ліміт було збільшено до 46000 грн., та факт їх отримання відповідачкою свідчить витрачання вказаних коштів для власних потреб.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 05.07.2018 року в розмірі 56801,75 грн., що складається з: 45969,98 грн. заборгованість за кредитом та 10831,77 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 528, 530, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 274-281Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільний позов Акціонерного товариствакомерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.07.2018 року у розмірі 56801,75 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот одну гривню 75 коп.), яка складається з: 45969,98 грн. заборгованості за кредитом, 10831,77 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова

06.02.2024