ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/511/24 Справа № 200/9575/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Недова Дмитра Сергійовича на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документу у цивільній справі №200/9575/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2023 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документу, задоволено.

Видано ТОВ «Брайт Інвестмент» дублікат виконавчого листа по справі №200/9575/13-ц по виконанню рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1507-Н від 01 листопада 2007 року в розмірі 152 217,19 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 1 216 672,00 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту в розмірі 91 423,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 730 751,15 гривень, проценти в розмірі 44 728,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 357 518,02 гривень, пеня в розмірі 6 703,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 53 580,36 гривень, штрафи в розмірі 9 361,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 74 822,47 гривень; про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3 441 гривень (а.с. 161-162).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Недов Д.С. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність ухвали суду дійсним обставинам справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент», про видачу дубліката виконавчого документу у цивільній справі №200/9575/13-ц відмовити (а.с. 204-209).

ТОВ «Брайт Інвестмент» скористалось своїм правом та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін (а.с. 215-219).

Інші учасники справи не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Брайт Інвестмент», про видачу дубліката виконавчого документу у цивільній справі №200/9575/13-ц, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави вважати вказаний виконавчий лист втраченим у ході пересилання, а оскільки строк, встановлений для пред`явлення такого листа до виконання, не закінчився, тому наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №200/9575/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованотсі за кредитним договором.

Рішенням суду від 20 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1507-Н від 01 листопада 2007 року в розмірі 152 217,19 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 1 216 672,00 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту в розмірі 91 423,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 730 751,15 гривень, проценти в розмірі 44 728,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 357 518,02 гривень, пеня в розмірі 6 703,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 53 580,36 гривень, штрафи в розмірі 9 361,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 74 822,47 гривень; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3 441 гривень (а.с. 50-51).

На виконання вказаного рішення, 04 липня 2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська у вказаній справі видано виконавчі листи (а.с. 53).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2022 року було замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с. 121-122).

При передачі кредитної справи №8/2007/840-К/1507-Н, яку було передано від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а потім до ТОВ «Брайт інвестмент», виконавчі листи видані за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2013 року, були відсутні.

Згідно відповіді від 11.11.2022 року №14384/02-64/548, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, на виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебували виконавчі провадження №44708705, 44708811, 52464431 з примусового виконання виконавчого листа №200/9575/13-ц від 04.07.2014 виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, боржником за яким є ОСОБА_1 а стягувачем ПАТ КБ «Надра». Державним виконавцем за вказаними виконавчими провадженнями 24.10.2014, 24.12.2014, 13.07.2017, винесені постанови про поверненння виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, п. 9 ч. 1 ст. 47 та п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 139).

Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 серпня 2022 року №60-7833/22 за результатами перевірки наявних у Фонду гарантування вкладів виконавчих листів ПАТ КБ «Надра» виконавчий лист №200/9575/13-ц, виданий Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська по справі №200/9575/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу відсутній, оскільки до Фонду цей лист не передавався і від органів Державної виконавчої служби не надходив (а.с. 138).

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 13.01.2023 року виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 відсутні (а.с. 141).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст. 12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила ст. 14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, що була чинною на момент набрання рішенням законної сили) (далі за текстом Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Подібні положення викладено у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року в чинній редакції (далі за текстом Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною першою статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV (в редакції, що була чинною на момент набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої цієї статті передбачалось, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом частин другої та третьої статті 23 Закону № 606-XIV Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Аналогічні положення закріплено в частині першій та п`ятій статті 12 та пункті 9 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII (в редакції, що була чинною на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2017 року завершено виконавче провадження №52464431 з примусового виконання виконавчого листа №200/9575/13-ц від 04.07.2014 виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, боржником за яким є ОСОБА_1 а стягувачем ПАТ КБ «Надра» на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із забороною, встановленою Законом України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до пункту 1 Закону №1304-VII протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу України з процедури банкрутства через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу Закон №1304-VII визнається таким, що втратив чинність.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства України, оскільки виконавче провадження було завершене на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону №606-XIV та на час звернення ТОВ «Брайт інвестмент» до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (у січні 2023 року) строк дії встановленої Законом №1304-VII заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу, закінчився 23.09.2021 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме з 23.09.2021 року, а тому заява ТОВ «Брайт інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, апеляційний суд враховує наступне.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Так, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підстав матеріалів справи та судового рішення, за яким було видано втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Звернувшись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ТОВ «Брайт інвестмент» зазначило, що оригінал виконавчого листа в нього відсутній, а звернення до органів державної виконавчої служби задля отримання цього оригіналу результатів не дали; до даного часу постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого листа до заявника не надходили і жодних підтверджень надсилання вказаного оригіналу виконавчого документа відділом ДВС ТОВ «Брайт інвестмент» не надано, що свідчить про втрату виконавчого листа з причин, які об`єктивно не залежали від волі стягувача та не були обумовлені його діями.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06 (провадження №61-11034св19) вказав, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби може свідчити про те, що оригінал виконавчого документу втрачено.

Відтак, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви та видачі дублікату виконавчого листа.

Доводи скарги про те, що суд виходив з припущень щодо не виконання органом ДВС свого обов`язку щодо направлення постанови про повернення виконавчого провадження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються доказами наявними в матеріалах справи та апелянтом не надано будь-яких доказів на їх спростування.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповіді від 11.11.2022 року №14384/02-64/548, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 серпня 2022 року №60-7833/22 не відповідають вимогам ст. 77 ЦПК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки оцінка доказів є прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена.

Таким чином, ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Недова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна