Справа №613/105/24 Провадження № 2/613/246/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 січня 2024 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування, право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0451, площею 0,6900 га, для ведення особистого підсобного господарства.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подачу позовної заяви, з посиланням на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи її майновий стан, оскільки вона є пенсіонером за віком.

Суддя, дослідивши позовну заяву та заяву про звільнення від сплати судового збору, приходить до наступного.

Позовна заява не відповідає вимогам п. 3, п. 9 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Таким чином, ціна позову це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку.

Крім того, ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі N 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання.

Однак, всупереч п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено ціну позову. При цьому, у змісті позовної заяви позивачка вказує, що позов немайнового характеру.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, згідно приписів якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, документу про сплату судового збору за подання позовної заяви позивачкою не надано.

З приводу викладених у позові доводів про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, як за змістом ст. 136 ЦПК України, так і за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану особи, яка, у свою чергу, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. В іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір.

Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, надання позивачем належних та допустимих доказів відсутності матеріальних ресурсів на момент звернення з позовом є визначальним для прийняття судом рішення у відповідності до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, позивачка на підтвердження вимоги про звільнення від сплати судового збору жодних доказів незадовільного майнового стану, який би перешкоджав позивачці сплатити судовий збір, не надала. Не надано доказів на підтвердження реального майнового стану (довідки про доходів від Пенсійного фонду України, наявність нерухомого майна, банківських документів про відсутність на рахунку коштів (відсутність депозитів) чи довідки податкового органу про отримані доходи тощо).

Враховуючи викладене, заявлена позивачкою вимога про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить одну вимогу майнового характеру, позивачці необхідно сплатити судовий збір з урахуванням ставок, визначених Законом України «Про судовий збір» - 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211 грн. 20 коп. (станом на 01.01.2024).

Так, з наданого позивачкою Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0451, площею 0,69 га, розташовану за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства, нормативна грошова оцінка якої станом на 15.09.2023 становить 22458,95 грн.

Враховуючи викладене, на підтвердження сплати судового збору позивачці необхідно надати до суду оригінал квитанції (або іншого документу), що підтверджує його сплату у розмірі 1211,20 грн.

Вказані вище недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом направлення до Богодухівського районного суду Харківської області уточненої позовної заяви із зазначенням ціни позову; надання квитанції про сплату судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. або надання документів, що підтверджують наявність пільг по сплаті судового збору або підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 136, 175, 177, 185, 353, 354, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою залишити без руху.

Надати позивачці для усунення недоліків позовної заяви десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачці, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом направлення до Богодухівського районного суду Харківської області уточненої позовної заяви ціни позову; надання квитанції про сплату судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. або надання документів, що підтверджують наявність пільг по сплаті судового збору або підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити позивачці, що у разі неусунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Сеник