06.02.2024
Справа № 642/369/24
Провадження № 2-о/642/22/24
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Святошинське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

до Ленінського районного суду міста Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Святошинське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в якій заявник просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України безвісно відсутнім.

Вивчивши подані матеріали заяви, вважаю за необхідне наведену заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 статті 293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;.

Частиною 4 статті 294ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями175,177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, встановленого статтями305-309 ЦПК України.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений статтею 43 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 43-44,47 ЦК України підстави та правові наслідки визнання фізичної особи безвісти відсутньою та померлою не є тотожними.

За ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Пунктом п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Поміж тим зміст заяви та доданих документів швидше свідчать про загибель особи під час бойових дій поблизу м. Бахмут Донецької області.

Звертаючись до суду із вказаною заявою заявниця ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту безвісно відсутнім громадянина України ОСОБА_2 необхідне їй для подальшого звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті брата та реалізації своїх прав як спадкоємця.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Так, з доповіді про зникнення безвісті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вбачається, що його близькими родичем є сестра: ОСОБА_1 , домашня адреса: АДРЕСА_1 .

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за обставин, які свідчать про його ймовірну загибель, не є безумовною підставою для порушення питання про визнання його безвісно відсутнім.

Так, згідно із частиною другою статтею 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України).

Отже, чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявник, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлений можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Зважаючи на загальні правила цивільного судочинства,а також вимоги статті 185 ЦПК України, пред`явлена заява не відповідає вимогам статей 306-308ЦПК України, оскільки вказана заявником мета оголошення ОСОБА_2 безвісно відсутнім, належним чином не обґрунтована, враховуючи, що військовослужбовець та солдат ОСОБА_2 є безвісти відсутнім за обставин, які виникли у результаті повномасштабної війни російської федерації проти України, але це не означає, що він пропав безвісти, а з урахуванням положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в України не оголошено, після чого лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, особа може бути оголошена померлою.

За наведених обставин ініціатору звернення до суду слід уточнити предмет заяви, мету звернення до суду та вмотивувати за яких причин нею у якості заінтересованої особи залучено Святошинське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві.

Частиною 4 статті 294ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

З матеріалів справи вбачається, що солдат ОСОБА_2 проходи військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Згідно із Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи які зникли безвісти - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.

Відповідно до Наказу Міністерства Оборони України № 280 від 15 вересня 2023 року підставою для призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення із списків особового складу військової частини є рішення суду (або належним чином завірена його копія) про оголошення таких військовослужбовців безвісно відсутніми або померлими. Крім того згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державних або безвісно відсутніх виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей до дня набрання законної сили рішення суду про оголошення безвісті відсутнього померлим.

З урахуванням викладеного та зазначеної в заяві мети, заявнику необхідно визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб з врахуванням їх юридичного інтересу.

Крім того, частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514.00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, на підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату або звільнення від його сплати.

Так, за правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи наведене, у відповідності до зазначених норм ЦПК України, вважаю за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 306 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Святошинське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки у строк, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Бородіна