17.01.2024 Єдиний унікальний номер 175/3815/23
Номер провадження: 2/205/67/2024
17 січня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач)звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , зОСОБА_2 (далі - Відповідач) перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2003 року. Від шлюбних стосунків мають повнолітню дитину: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Далі позивач зазначає, що з липня 2022 року вона не підтримує подружні стосунки із відповідачем, не веде спільного господарства, проживають окремо, під час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів. Після припинення шлюбних стосунків малолітня донька ОСОБА_5 залишилася проживати із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , і саме позивач зараз створив усі необхідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини. .
У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернутися до суду та просити суд визначити місце проживання малолітньої дитини, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з її матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач та її представник у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, надали до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за їх відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, у судове засідання також не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Дараган Л.В. від 10.08.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, було передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. від 12.09.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, було передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, було прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі.
Ухвалою суду від 26.10.2023 року у відкрите судове засідання, яке призначене на «14» грудня 2023 року о 14 год. 00 хв., вирішено викликати свідків: ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини.
Ухвалою суду від 26.10.2023 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Іншу процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 15.04.2003 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 15.04.2003 року, актовий запис № 15.
Матеріалами справи підтверджено, що від шлюбних стосунків сторони мають спільну малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.12.2023 року, актовий запис № 113.
Судом встановлено, що на день розгляду справи, малолітня дитина: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та фактично проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 740 від 19.07.2023 року.
Згідно Акту обстеження умов проживання від 31.07.2023року складеного головним спеціалістом бухгалтером ССД ВК Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Шкарупа Л.Г. та фахівцем КЗ «Цент надання соціальних послуг» Домбровською А.В., створені належні умови для проживання та розвитку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно характеристики, наданої квартальним комітетом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , за час проживання з 2006 року в с. Обухівка зарекомендувала себе з позитивної сторони, за адресою прописки проживає постійно, алкогольними напоями не зловживає, веде нормальний, здоровий спосіб життя, виховує неповнолітню дитини - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідальна мама та гарна бабуся, вільний час присвячує роботі на присадибній ділянці, веденню особистого підсобного господарства.
Згідно характеристики, наданої директором магазину «Щедрий кошик» від 02.08.2023 року, ОСОБА_1 працює на посаді продавця з 24 липня 2023 року, за своїми професійними якостями повністю відповідає займаній посаді, дуже старанна і відповідальна особа.
Згідно довідки директора Обухівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 18.07.2023 року за № 132, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 4-Б класі Обухівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Відповідно до довідки № 8042 від 28.07.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «ДБКЛПД» ДОР не значиться і раніше за архівною документацією не значиться, в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться.
Відповідно до довідки № 3983 від 28.07.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «ДБКЛПД» ДОР не значиться і раніше за архівною документацією не значиться, диспансерний нагляд за хворим з психічними розладами проводиться за їх місцем мешкання.
Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 134 від 20.09.2023 року, такий компетентний орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю - ОСОБА_1 .
Також допитані під час розгляду справи по суті свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пояснила суду, що ОСОБА_1 разом із своєю донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч.ч. 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Положеннями ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
При цьому предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
З аналізу норми, що міститься у ч. 1 ст. 160 СК України вбачається, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
При цьому, статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При цьому батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
З аналізу наведених норм матеріального закону, практики Європейського суду з прав людини вбачається, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
В даному випадку, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому її сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання такої дитини, обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Так судом враховується, що дитина фактично проживає разом із матір`ю, з якою має міцний соціальний зв`язок, при цьому батько тривалий час з ними не проживає разом. Також матір`ю створені та забезпечені належні умови для проживання та виховання такої дитини, які відповідали віку дитини.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 134 від 20.09.2023 року, такий компетентний орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_1 .
У постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) вказано, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.
Допита судом під час розгляду справи по суті дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила суду, що бажає проживати разом із матір`ю, яка створила для неї всі належні умови. При цьому батько активної участі у вихованні її, як дитини не здійснює.
Беручи усе вищевикладене, оцінивши вказані письмові докази у сукупності з думкою дитини, суд, саме з метою забезпечення саме найкращих інтересів такої дитини, вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення про задоволення позову, визначивши місце проживання дитини саме з матір`ю.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7,18,19,141,160,161,179,180,273 СК України, ст.ст. 209, 212-213, 215, 223, 224 ЦПК України, суд -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.
2. Визначити місце проживання малолітньої дитини, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.