Справа № 953/4201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Демченко С.В.,

за участю:

представника позивача адвоката Чорноткач Н. З.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Кузнецової А. А.,

секретар судового засідання Кошова О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника відповідача Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

19 вересня 2023 року рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволено частково позов ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» та зобов`язано Гаражно-будівельний кооператив «Вега» розглянути питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражного боксу № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину - ОСОБА_1 та видачі на ім`я ОСОБА_1 перепустки встановленого кооперативом зразка для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега». Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн та судовий збір у розмірі 1180 грн 96 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

19 жовтня 2023 року додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова частково задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, та стягнуто із Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд рішення суду та скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

27 грудня 2023 року від адвоката Кузнецової А. А., яка діє в інтересах Гаражно-будівельного кооперативу «Вега», на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в діях відповідача жодної бездіяльності не вбачається, оскільки 06 лютого 2021 року в.о. голови правління ГБК «Вега» на адресу позивача направив повідомлення № 1 про сплату щорічних внесків, яке було отримане позивачем. Крім того, 24 лютого 2021 року на адресу позивача направлено повідомлення № 2 про надання перепустки та посвідчення ОСОБА_2 , яке також було отримано позивачем. 02 квітня 2021 року в.о. голови правління ГБК «Вега» на адресу позивача направив повідомлення № 3 про відсутність в довіреності права на користування гаражним боксом. Отже, відповідач розглянув питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражного боксу № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину ОСОБА_1 та видачі на ім`я останнього перепустки встановленого кооперативом зразка для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега», що свідчить про безпідставність вимог позивача. Акцентувала увагу на тому, що позивач систематично порушує вимоги, передбачені нормами Статуту щодо сплати внесків, що підтверджується відомостями, зазначеними у позовній заяві. Також у своєму відзиві сторона відповідача посилається на те, що позивач використовує свій гаражний бокс не за цільовим призначенням. З огляду на те, що позивач не дотримується обов`язків члена кооперативу щодо користування гаражним боксом, зокрема щодо його цільового використання, оскільки зберігає там консервацію, речі та продукти харчування, а не транспортний засіб, а також не сплачує внески, тим самим завдає шкоди іншим членам кооперативу. Окрім того, позивач не повідомив свій номер телефону, що також входить до обов`язків члена кооперативу, що свідчить про порушення позивачем п. 8.1 Статуту ГБК «Вега». Зауважила на тому, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній справі, оскільки його права щодо користування гаражним боксом не порушуються, а тому відсутнє захищуване суб`єктивне право позивача, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

27 грудня 2023 року на адресу суду від адвоката Кузнецової А. А., яка діє в інтересах Гаражно-будівельного кооперативу «Вега», надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що заявлені позивачем позовні вимоги, а саме - зобов`язати ГБК «Вега» розглянути питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражного боксу № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину ОСОБА_1 та видачі на ім`я ОСОБА_1 перепустки встановленого кооперативом зразку для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега», пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління ГБК «Вега». Разом з тим, саме Статутом ГБК «Вега» (п. 7.1) передбачено, що член кооперативу має право передавати гаражний бокс у користування будь-кому з дозволу голови правління кооперативу за умови виконання своїх обов`язків по сплаті внесків і додержання користувачем обов`язків члена кооперативу по користуванню гаражними боксом. За таких обставин спір виник між членом кооперативу та кооперативом на підставі Статуту, що повністю виключає розгляд справи в порядку цивільного судочинства. Зазначила, що юрисдикція розгляду справ із корпоративних відносин є досить сталою та існує безліч позицій з цього приводу, зокрема аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 922/756/19, в якій зазначено, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. З огляду на викладене просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

08 січня 2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Чорноткач Н. З. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що викладені стороною відповідача у відзиві на позовну заяву доводи є безпідставними та необґрунтованими, у тому числі в частині відсутності бездіяльності в діях відповідача, оскільки, як зазначає сторона відповідача, ГБК «Вега» надав відповідь на всі заяви позивача, при цьому відповідач посилається на відповіді, надані за період часу з 06 лютого 2021 року по 02 квітня 2021 року, тоді як у позовній заяві викладені факти ігнорування відповідачем отримання поштової кореспонденції та надання позивачу відповідей на заяви, які були направлені на адресу відповідача у період часу з жовтня 2021 року по теперішній час. Зауважила на тому, що з наданих стороною відповідача повідомлень, які були направлені позивачу за результатами розгляду його заяв слідує, що відповідач не розглянув питання щодо надання письмового дозволу про передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину ОСОБА_1 . Вказала, що твердження відповідача про систематичне порушення позивачем своїх обов`язків щодо сплати цільових внесків є безпідставними, оскільки позивач добросовісно виконує всі свої обов`язки як член кооперативу, включаючи сплату цільових внесків. Акцентувала увагу на тому, що предметом цього спору є не надання права користування гаражним боксом сину позивачу, а зобов`язання відповідача розглянути питання щодо надання йому відповідного дозволу з наданням письмової відповіді, як то передбачено нормами чинного законодавства.

У долучених до відповіді на відзив заперечень на клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі представник позивача вказала, що предметом позову у вказаній справі є зобов`язання відповідача розглянути питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем, як членом ГБК «Вега», у користування гаражного боксу його сину ОСОБА_1 та видачі на ім`я останнього перепустки встановленого кооперативом зразка. Тобто вказаний спір обумовлений саме свідомою та систематичною відмовою відповідача в отриманні поштової кореспонденції від позивача та відповідно ненадання відповіді на численні заяви позивача щодо розгляду питання про надання вказаного вище письмового дозволу. Позовні вимоги у цій справі стосуються намагання позивача відновити своє право та отримати відповідь на свої заяви, тобто спір стосується захисту цивільного права, а тому вказані правовідносини в цій частині повинні регулюватися нормами ЦПК України. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 295/1313/18.

16 січня 2024 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат за надання правничої допомоги, в якій зазначалося, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

08 лютого 2024 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач на підставі ч. 3 ст. 49 ЦПК України виключив зі своїх позовних вимог, вимогу про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Підставою для зміни предмета позову стало те, що на його адресу надійшов лист від відповідача, зі змісту якого слідує, що позивач запрошений на загальні збори кооперативу, які відбудуться 09 лютого 2024 року. З урахуванням змінених позовних вимог позивач просив суд зобов`язати відповідача розглянути питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражного боксу № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину ОСОБА_1 та видачі на ім`я останнього перепустки встановленого кооперативом зразка для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега», а також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

08 та 12 лютого 2024 року на адресу суду від адвоката Кузнецової А. А., яка діє в інтересах Гаражно-будівельного кооперативу «Вега», надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких викладені доводи, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву та в клопотанні про закриття провадження у справі.

12 лютого 2024 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про відмову від позову та стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі, в якій просив суд прийняти відмову від позову у зв`язку із задоволенням відповідачем позовних у вказаній справі після пред`явлення позову, та закрити провадження у справі. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1073, 60 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29 000 грн.

Крім того, 12 лютого 2024 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29000 грн.

Представники позивача адвокат Чорноткач Н. З. та Клочков В.М. у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони відповідача заперечували, посилаючись на доводи, викладені в запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача адвокат Кузнецова А. А. у судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримала з наведених у ньому підстав.

Вирішуючи клопотання сторони позивача про зміну предмета позову, суд з урахування положень ч. 3 ст. 49 ЦПК України протокольно постановив прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, та у подальшому розглядати справу лише в частині заявлених позивачем позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути питання щодо надання письмового дозволу на передачу позивачем як членом ГБК «Вега» у користування гаражного боксу № НОМЕР_1 ГБК «Вега» його сину ОСОБА_1 та видачі на ім`я останнього перепустки встановленого кооперативом зразка для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 ГБК «Вега»

Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження слід відмовити, з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за частиною першою якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово визначала критерії розмежування справ між цивільною та господарською юрисдикціями, визнавши юрисдикцію господарського суду у справах про спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Спори за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як ЦПК, так і ГПК залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач не надав відповіді на його звернення від за період з жовтня 2021 року по теперішній час, що свідчить про порушення його прав, передбачених Законами України «Про інформацію», «Про звернення громадян» та «Про кооперацію».

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до положень частини першої, третьої, четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У статті 20 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Тобто строк на надання відповіді на звернення починає обраховуватись із дня його надходження (отримання).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про кооперацію» одним з основних принципів кооперації є демократичний контроль за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій.

Відповідно до статті 6 цього Закону кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про кооперацію» основним правом члена кооперативу є, в тому числі, право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач є членом ГБК «Вега».

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач надав копії його заяв від 06 листопада 2021 року, 29 грудня 2022 року, які адресовані ГБК «Вега». У цих заявах позивач просив надати письмовий дозвіл на передачу ним як членом кооперативу у користування його сина - ОСОБА_1 гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «ВЕГА» та видати на ім`я останнього перепустку встановленого кооперативом зразку для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГБК «ВЕГА».

Представник відповідача, звертаючись до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, посилалась на те, що заявлені позивачем позовні вимоги, пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління ГБК «Вега», тобто спір виник між членом кооперативу та кооперативом на підставі Статуту, що повністю виключає розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

За змістом положень статті 167 ГПК України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом наведених вище норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Так у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 922/756/19, на яку зокрема посилається сторона відповідача, міститься висновок про те, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Разом з тим предметом спору у вищевказаній справі, на яку посилається сторона відповідача є визнання недійсним рішення загальних зборів уповноважених членів Кооперативу автогаражів «Харків».

Водночас, спірні правовідносини, які склалися між сторонами у даній справі, не є корпоративними, оскільки не пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи як то передбачено положеннями ст.20 ГПК України.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на порушення його права на розгляд його заяв та отримання відповідей на них, зокрема, щодо надання письмового дозволу на передачу ним як членом кооперативу у користування його сина - ОСОБА_1 гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «ВЕГА» та видати на ім`я останнього перепустку встановленого кооперативом зразку для реалізації права на користування гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГБК «ВЕГА».

Разом з тим у даній справі позивачем не були заявлені позовні вимоги щодо оскарження прийнятих рішень, порушення порядку проведення загальних зборів тощо, а посилання сторони відповідача на ту обставину, що відносини які склалися між сторонами щодо не надання відповідей на звернення позивача, не свідчить про порушення корпоративних прав позивача.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 295/7653/20.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами, не є корпоративними, а отже не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим клопотання сторони відповідача про закриття провадження по справі не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 287- 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2018 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2024 року.

Суддя С.В. Демченко