ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/6139/19
Провадження № 22-ц/821/391/24
Категорія: 301000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.,

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Ситник Тарас Анатолійович,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стойко Анатолій Юрійович,

представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Джирма Алла Володимирівна,

третя особа: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ситника Тараса Анатолійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Пироженка С.А. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси,повний текст рішення виготовлений 19 грудня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїздом до домоволодіння, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Атамась І.М. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні проїздом до домоволодіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою від 25.08.1999 року №4-2936 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 2- 2165/10 від 23.06.2010 року. До складу домоволодіння входять: (літ. А-1, а) житловий будинок з прибудовою, черепашник, обкладений цеглою, загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м, (літ. Б) гараж-майстерня, (літ. б) сарай-вбиральня, (літ. В) погріб, (літ. Г) погріб, (№ 1,2) огорожа

Позивач вказує, що належне йому домоволодіння знаходиться в глибині житлового кварталу таким чином, що доступ до нього можливий лише за облаштування проїзду. Іншого доступу до домоволодіння немає.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 26 від 10 січня 1957 року «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадян м.Черкаси» утворено 3,5 метрову ширину проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_2 ) за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Таким чином, було встановлено проїзд до домоволодінь за теперішньою адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 шириною 3,5 м.

Згідно будівельних норм та вимог до проїздів для пожежних автомобілів, у зонах садибної забудови, крім вуличної мережі формується мережа внутрішньоквартальних проїздів, ширина проїзної частини яких приймається: з однією смугою руху - 3,5 м, з двома - 5,5 м. До житлових і громадських будинків необхідно передбачати проїзди шириною не менше 3,5м на відстані не ближче 5 м від стін, що придатні для проїзду пожежних машин (п. 3.22. ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44, який діяв до 01.09.2018 року та п. 15.3.1. ДБН Б. 2.2-12: 2018 «Планування і забудова територій» (чинного на даний час).

ОСОБА_1 вказує, що на сьогоднішній день фактична ширина проїзду складає не більше 3,2 м за рахунок забудов, які здійснили власники домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом.

Самовільне заняття частини проїзду загального користування створює перешкоди йому у користуванні проїздом до свого будинку, наражає на небезпеку в зв`язку з недотриманням протипожежних норм, а отже і створює перешкоди для вільного користування своєю власністю, а тому він змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Також вказує, що він звертався в порядку ст. 159 Земельного кодексу України за розглядом земельного спору з приводу меж та ширини внутрішньоквартального проїзду до домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , який порушено з боку суміжних землекористувачів з цим проїздом - домоволодінь за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 до Черкаської міської ради.

Комісією по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси було прийнято рішення від 27.02.2019 року № 150, згідно якого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської Ради народних депутатів від 23.03.93 № 07-06/184 утворено проїзд шириною 3,5 м до домоволодіння АДРЕСА_1 (існуюча адреса) та рекомендовано в разі порушення прав на користування земельною ділянкою проїзду до домоволодіння до АДРЕСА_1 стороні спору звернутись до суду.

Заняття проїзду загального користування з боку домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом підтверджується висновком за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18, яка проведена судовим експертом Окрепкою Анною Ігорівною.

Зокрема, згідно даних експертизи фактична довжина земельної ділянки загального користування становить 37,03 м. з боку межі з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ). Ширина проїзду визначена в трьох довільних місцях вздовж земельної ділянки загального користування на початку, в середині та в кінці та становить 3,16 м., 3,18 м. та 3,22 м. відповідно. Фактична ширина проїзду по всій довжині є вужчою аніж визначено рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 10.01.1957 № 26, яким передбачалося утворити 3,5-м. ширини проїзду за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Паркан домоволодіння ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) зі сторони проїзду споруджено нещодавно. Паркан складається з бетонного фундаменту, листів профнастилу, які закріплені на металевих стовпах. Паркан розміщено впритул до бордюру проїзду та залізобетонна опора повітряної лінії електропередач знаходиться всередині паркану.

Паркан домоволодіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) зі сторони проїзду розташований над залізобетонним бордюром, та являє собою панцирну сітку в рамі на залізобетонних стовпах.

За висновками вказаної судової земельно-технічної експертизи ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_7 становить 0,0026 га.

Ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_4 становить 0,0015 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (1/2) належить ОСОБА_3 . Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_4 (інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня).

Право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2018 року у справі № 712/11513/18 припинено. Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 належні кожному з них житлові будинки.

Житловому будинку та присадибній ділянці, яка є суміжною з спірним проїздом (кадастровий номер :04:049:0090) присвоєно адресу: АДРЕСА_6 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, встановлення ОСОБА_5 паркану, який виходить за межі його земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує права Позивача, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0026 га.

Також,зазначає ОСОБА_1 , встановлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 огорожі, яка виходить за межі їх земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування, у зв`язку з чим зменшується проїзд, порушує його права, площа накладання відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18 становить 0,0015 га.

На підставі наведеного, позивач просить суд постановити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні проїздом до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу існуючого паркану у межах площі накладення 0,0026 га відповідно до додатку 5 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року №1312/18; зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні проїздом до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу існуючої огорожі у межах площі накладення 0,0015 га відповідно до додатку 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 року № 1312/18.

Ухвалою Соснівського районного суд м. Черкаси від 04 листопада 2019 року по справі замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_2 , та залучено ОСОБА_5 до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, виключивши його з числа відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення експертизи в сумі 13 042 грн 36 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що під`їзд до домоволодіння позивача відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» (- 2,75м.) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з

поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, Київ

2017. (не менше 3 м), та дійшов висновку про відсутність перешкод у позивача для доступу до його нерухомого майна, а відтак недоведеності факту порушення його прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 10 січня 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Ситник Т.А., вважаючи, що рішення суду першої інстанції постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга зокрема, мотивована тим, що у позові ОСОБА_1 зазначив, що протиправне зменшення проїзду створює перешкоди в його використанні.

Розташовані огорожі унеможливлюють вільний вихід спеціальної техніки і розгортання спеціальних систем. Існуюча ширина проїзду унеможливлює розгортання снігу, адже огорожі не надають місця під відвал снігу. Звужений проїзд значно ускладнює проїзд легкового автомобіля і унеможливлює безпечний прохід по ній.

Вказує, що вирішуючи спір, суд мав керуватися вимогами Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до якого проїзд входить до об`єктів благоустрою населених пунктів і має використовуватися для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Згідно п. 2.5.10 Правил благоустрою м. Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради № 47-14 від 28.09.2023 із відповідними змінами, забороняється самовільно зменшувати ширину доріг, проїздів, пішохідних , велосипедних доріжок.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящихся від 10.01.1957 № 26 ширина спірного проїзду встановлена 3,5 м.

Як визначено судовою експертизою за 2018 та 2022 роки і не заперечувалось сторонами та встановлено судом, належні відповідачам огорожі встановлені на території проїзду і зменшують його до 3,09 метрів.

Таким чином, довільне зменшення ширини проїзду з 3,5 метрів до 3,09 метрів з боку відповідачів свідчить про порушення встановлених правил благоустрою, а отже свідчать про порушення прав позивача на безпечне та зручне користування проїздом, як об`єктом благоустрою.

Вказує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії, що порушують право позивача (постанова Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 307/510/19).

Також , суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин п. 5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018, а саме встановлену у таблиці 5.1 та 5.2 мінімальну ширину смуги руху.

По-перше, зазначений пункт та таблиці визначають мінімальну ширину проїзду, в той час, як п. 5.1.5 цих норм встановлено рекомендовану ширину проїзної частини місцевих (бічних) проїздів для одностороннього та двостороннього руху слід приймати 6 метрів.

По-друге, зазначена у висновку експерта мінімальна ширина 2,75 м стосується не ширини проїзду, а ширини смуги руху.

По-третє, на час ухвалення рішення, діяла нова редакція ДБН В.2.3-5:2018, затверджена наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 30.12.2021 № 367 та наказом від 31.01.2022 № 22 , від 08.04.02022 № 62, від 16.05.2022 № 72, вона діє з першого числа місяця, що настає через 90 днів з дня її реєстрації ( з 2022-09-01).

У новій редакції будівельних норм таблиці 5.1 та 5.2 об`єднані в одну, де мінімальна ширина смуги руху проїзду становить : за умов двох смуг 3 м кожна; за умов 1 смуги 4 м, у всіх інших випадках 1,5 м ширини тротуару.

Судовий експерт помилково ототожнив поняття ширини смуги руху проїзду і ширини проїзду.

Суд помилково визначив мінімальну нормативну ширину спірного проїзду 2,75 м замість вірних 4 м смуги руху та 1,5 м тротуару.

Вказує, що самовільне зменшення проїзду порушує вимоги Правил благоустрою м. Черкаси.

Фактична ширина проїзду 3,09 м є суттєво меншою від мінімальних вимог чинного ДБН В2.3-5:2018,- 4 м смуги руху та 1,5 м тротуару.

Відновлення порушеного права можливо лише шляхом демонтажу встановлених огорож, які належать відповідачам у справі.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 31 січня 2024 року, представник ОСОБА_3 адвокат Джирма А.В. вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а рішення суду є законним, обґрунтованим, прийнятим при повному з`ясуванні всіх обставин справи та дослідженні доказів, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просила залишити апеляційну скаргу без задоволенні, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Вважає, що суд, правильно встановивши, що під`їзд до домоволодіння позивача відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» ( -2.75 м) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, прийшов до вірного висновку про відсутність перешкод у позивача для доступу до його нерухомого майна, а відтак, недоведеності факту порушення його права.

Фактичні обставини справи

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва на право на спадщину, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою від 25.08.1999 року № 4-2936 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 2- 2165/10 від 23.06.2010 року. До складу домоволодіння входять: (літ. А-1, а) житловий будинок з прибудовою, черепашник, обкладений цеглою, загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м, (літ. Б) гараж-майстерня, (літ. б) сарай-вбиральня, (літ. В) погріб, (літ. Г) погріб, (№ 1,2) огорожа.

Домоволодіння позивача знаходиться в глибині житлового кварталу таким чином, що доступ до нього можливий лише за облаштування проїзду.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 26 від 10 січня 1957 року «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадян м.Черкаси» утворено 3,5м-ву ширину проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_2 ) за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Таким чином, було встановлено проїзд до домоволодінь за теперішньою адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 шириною 3,5 м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (1/2) належить ОСОБА_3 . Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_4 (інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня).

Суміжними землекористувачами за адресою АДРЕСА_7 та АДРЕСА_5 є відповідачі у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 316, частина перша статті 317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Частиною четвертою статті 83 ЗК України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізація відходів, тощо).

Стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частина перша статті 123 ЗК України).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящихся № 26 від 10.01.1957 «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадян м. Черкаси», утворено 3,5 метрову ширину проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_8 за рахунок садиби ОСОБА_6 .

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Вимагати усунення перешкод у користуванні проїздом, позивач (фізична особа) може у тому випадку, якщо внаслідок цього порушується його право на користування таким проїздом.

Як вбачається із матеріалів справи, земельні ділянки сторін межують із землею загального користування проїздом, яка є власністю Черкаської міської ради.

Згідно рішення комісії по вирішенню земельних спорів у межах м. Черкаси № 150 від 27.02.2019 вбачається, що на час звернення позивача до міської ради по вирішенню питання щодо дотримання правил добросусідства між власником домоволодіння по АДРЕСА_1 та власниками домоволодінь по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , рекомендовано позивачу звернутися до суду у разі порушення його прав на користування земельною ділянкою проїзду до домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 як на підставу позовних вимог посилався на те, що на сьогоднішній день фактична ширина проїзду складає не більше 3,2 м за рахунок забудов, які здійснили власники домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом. Самовільне заняття проїзної частини проїзду загального користування створює перешкоди позивачу у користуванні проїздом до свого будинку, наражає на небезпеку в зв`язку з недотриманням протипожежних норм, а отже і створює перешкоди для вільного користування своєю власністю, саме тому позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав.

На підтвердження позовних вимог, а саме, що дії відповідачів призвели до невідповідності фактичної ширини проїзду її розмірам, які визначені рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів трудящихся № 26 від 10.01.1957, позивач надав суду висновок, складений за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 13.12.2018 № 1312/18.

У висновку № 1312/18 від 13.12.2018 вказано про заняття проїзду загального користування з боку домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які є суміжними землекористувачами з вказаним проїздом. Зокрема, згідно даних експертизи, фактична довжина земельної ділянки загального користування становить 37,03 м. з боку межі з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ). Ширина проїзду визначена в трьох довільних місцях вздовж земельної ділянки загального користування на початку, в середині та в кінці та становить 3,16 м., 3,18 м. та 3,22 м. відповідно.

Фактична ширина проїзду по всій довжині є вужчою, аніж визначено рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 10.01.1957 № 26, яким передбачалося утворити 3,5-м. ширини проїзду за рахунок садиби ОСОБА_6 . Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) зі сторони проїзду споруджено нещодавно. Паркан складається з бетонного фундаменту, листів профнастилу, які закріплені на металевих стовпах. Паркан розміщено впритул до бордюру проїзду та залізобетонна опора повітряної лінії електропередач знаходиться всередині паркану. Паркан домоволодіння гр. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) зі сторони проїзду розташований над залізобетонним бордюром, та являє собою панцирну сітку в рамі на залізобетонних стовпах.

За висновками вказаної судової земельно-технічної експертизи ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_7 становить 0,0026 га. Ймовірність накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) на проїзну дорогу, що є землею загального користування, існує. Ймовірна площа накладення на земельну ділянку загального користування (проїзд) зі сторони домоволодіння ОСОБА_4 становить 0,0015 га.

Під час розгляду справи у суді було проведено судову земельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2701/22 від 27.01.2022 конфігурація, координати точок, лінійні проміри, площа та ширина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_9 , цільове

призначення: 18.00 землі загального користування, комунальна власність, яка

використовується як під`їзд до землекористувань по АДРЕСА_1 ,

власником якої є ОСОБА_8 , по АДРЕСА_3 та власником, якої є

ОСОБА_9 описані в дослідницькій частині висновку та схематично

зображені в Додатках № 1, № 2 до висновку. Ширина земельної ділянки загального користування (проїзду) згідно фактичного порядку користування становить 3.09 м. в найвужчому місці, та згідно каталогу координат, що міститься в документації із землеустрою 3,50 м.

Ширина земельної ділянки загального користування (проїзду)

відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» (-

2,75 м.) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з

поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, Київ

2017. (не менше 3 м.).

Земельна ділянка, яка перебуває у власності гр.

ОСОБА_2 по АДРЕСА_6 по

фактичному користуванню частково накладається на земельну ділянку площею

0,0142 га., за адресою: АДРЕСА_9 , цільове призначення

18.00 землі загального користування, комунальна власність, яка використовується

як під`їзд до землекористувань по АДРЕСА_1 , власником якої є

ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 та власником, якої є ОСОБА_9 , з кадастровим

номером :04:049:0094 відповідно до координат поворотних точок, що містяться в документації із землеустрою. Площа накладення становить 0,0012 га. Площа фактичного землекористування земельної ділянки загального користування, що використовується як проїзд з кадастровим номером :04:049:0090 становить 0,0130 га.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи (частини третя, четверта статті 74 ЦПК України).

Згідно зі статтею 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до матеріалів справи, експерт Анна Окрепка, була допитана в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, зі змісту експертного висновку №2701/22, вбачається, що експертом А. Окрепко надано відповідь на усі поставлені згідно ухвали від 08.07.2021, питання.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до матеріалів цієї експертизи, вона проведена за заявою представника відповідача ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді.

Представник позивача в судовому засіданні проти призначення експертизи не заперечував.

Висновок експерта стороною позивача не оскаржувався та не було визнано вказаний висновок не обгрунтованим.

Матеріали справи також не містять клопотання сторони позивача про призначення додаткової експертизи.

Надавши належну оцінку висновку земельно-технічної експертизи від 27.01.2022 року, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку щодо покладення його в основу судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що під`їзд до домоволодіння позивача відповідає п.5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів»(-2,75м.) та Методичним рекомендаціям щодо проведення досліджень з

поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном, Київ

2017 (не менше 3 м.) та дійшов вірного висновку про відсутність перешкод у позивача для доступу до його нерухомого майна.

Крім того, колегія суддів зауважує, що незначне зменшення ширини проїзду, яке не виходить за межі мінімального розміру ширини проїзду згідно норм ДБН, не впливає на користування позивачем цим проїздом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем ОСОБА_1 не доведено порушення його прав у користуванні проїздом, тому зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що довільне зменшення ширини проїзду з 3,5 метрів до 3,09 метрів з боку відповідачів свідчить про порушення встановлених правил благоустрою, а отже свідчать про порушення прав позивача на безпечне та зручне користування проїздом, як об`єктом благоустрою, є необгрунтованими, оскільки Правилами благоустрою м. Черкаси не визначена ширина проїзду, ширина проїзду встановлена Державною будівельною нормою.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі, що на час ухвалення рішення, діяла нова редакція ДБН В.2.3-5:2018, затверджена наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 30.12.2021 № 367 та наказом від 31.01.2022 № 22, від 08.04.02022 № 62, від 16.05.2022 № 72, вона діє з першого числа місяця, що настає через 90 днів з дня її реєстрації ( з 2022-09-01), також є необгрунтованими, оскільки вказані зміни діють з 01.09.2022, а висновок експерта від 27.01.2022 і було здійснено на підставі норм ДБН, які діяли саме на час проведення експертизи, при цьому, мінімальна ширина проїзду відповідно до п. 5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» становить 2,75 м.

Інші доводи, наведені представником ОСОБА_1 адвокатом Ситником Т.А. в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ситника Тараса Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїздом до домоволодіння залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук

/повний текст постанови суду виготовлений 21 лютого 2024 року/