Провадження № 2/357/282/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2023 року позивач КП БМР «Білоцерківтепломережа» засобами поштового зв`язку направило до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 53987,84 грн. за послуги постачання теплової енергії, суму, на яку збільшилась заборгованість в наслідок інфляційних процесів у розмірі 7153,27 грн. та три відсотки річних в сумі 2673,56 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684 грн.

В обґрунтування позову вказано, що станом на 01.08.2023 року згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я відповідача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2017 по 01.08.2023 рахується заборгованість за надані позивачем послуги. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідачем не виконуються.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 27 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Судом 12.12.2023 року за вх..№56712 отримано відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача адвоката Телющенка Павла Петровича, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 , є власником 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 з 08.11.2017 року. Квартиру Відповідач придбав у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з облаштованим індивідуальним опаленням (встановленим двохконтурним котлом «Елексія» в грудні 1999 року), відрізану від централізованого теплопостачання з зашитими в короба транзитними стояками теплопостачання на вищі поверхи. Квартира, починаючи з грудня 1999 року обладнана індивідуальним опаленням. З дати придбання квартири і по даний час ніяких послуг від Позивача ОСОБА_1 не отримував, договір з КП БМР «Білоцерківтепломережа» Відповідач не укладав, будь-яких квитанцій на оплату послуг від Позивача не надходило. Попередній власник з грудня 1999 року теж ніяких платежів за опалення квартири не здійснювала, про що повідомила під час відчуження квартири. Факт наявності в квартирі автономного опалення підтверджується технічним паспортом, де в графі інженерне обладнання зазначено: «автономне опалення». Беручи до уваги ту обставину, що відключення квартири від централізованого опалення здійснювалось в грудні 1999 році (згідно чинного на той час законодавства) попереднім власником ОСОБА_2 , а також нею виготовлялась технічна документація для встановлення індивідуального опалення, у Відповідача виникли труднощі щодо надання вище вказаних письмових доказів, оскільки попередній власник квартири вище перелічені документи йому не надала. Зазначає, що до 2002 року включно, оплата за централізоване опалення здійснювалась в ЖЕК №4, якого вже давно не існую і документація з якого при об`єднанні з ЖЕК №1 ні куди не передавалась, а була знищена за спливом строків зберігання. Станом на грудень 1999 року документація про від`єднання від централізованого опалення подавалась до ЖЕК №4. Також зазначив, що позовна заява подана 22.08.2023 року, а вимоги Позивача стягнути борг разом з інфляційними втратами та трьома відсотками річних починаються з 01.11.2017 року, Відповідач вважає, строк позовної давності сплинув, в зв`язку з чим даний позов не може бути задоволений в повному обсязі, а можливий лише частково, починаючи з 22.08.2020 року, при умові, якщо б в квартирі не було встановлено індивідуальне опалення і Відповідач користувався послугами Позивача. 22.10.2019 року в квартирі АДРЕСА_2 відбулася заміна попереднього газового лічильника, який був встановлений в 2002 році, на новий, про що було складено акт № від 22.10.2019 р. AT «Київоблгаз». З даного акту вбачається, що за 17 років (2019 рік - 2002 рік = 17 років) було спожито 22525,5 куб.м, газу, тобто в рік спожито 1325,03 куб.м, газу (22525,5 / 17 = 1325,03), а спожити таку кількість газу за такий період та в рік можливо, якщо встановлено індивідуальне опалення в квартирі. Це також свідчить про те, що в квартирі дуже давно встановлено індивідуальне опалення. При заміні газового лічильника працівники ПАТ «Київоблгаз» також надали ескіз на заміну побутового лічильника газу мембранного типу погоджений 15.10.2019 року головним інженером служби експлуатації систем газопостачання Білоцерківського відділення управління експлуатації ПАТ «Київоблгаз» Місійко В.П. та підписний ним, якому в пункті 7 Специфікації зазначений опалювальний котел існуючий. Даний ескіз виготовляється на підставі даних зазначених в системі обліку ПАТ «Київоблгаз». Таким чином підтверджується, що індивідуальне опалення також офіційно встановлено в квартирі.

Судом 19.12.2023 року за вх..№58309 отримано відповідь на відзив, в якому представник позивача ОСОБА_5 зазначила, що Відповідач, як власник квартири, самостійно не звернувся до К ПБМР «Білоцерківтепломережа» з документами на право власності та не переоформив на своє ім`я особовий рахунок, тому позивач здійснив це самостійно, на підставі підтверджуючих документів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Представник позивача зазначає, що Відповідач не надав належних доказів, що підтверджували б факт законного відключення його квартири від систем ЦО і ГВП. Також не надав доказів того, що ним було дотримано порядок проведення відключення. Стосовно того, що квартиру від`єднано від системи централізованого опалення попереднім власником - ОСОБА_2 ще в 1999 році і документація про від`єднання від ЦО і ГВП подавалася, наче б то, до ЖЕК № 4, представник позивача зазначила, що ОСОБА_6 являлась абонентом КП БМР «БЦТМ» починаючи з вересня 2000 року по 08.11.2017 року, про що свідчить розрахунковий лист абонента по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що рахується за адресою АДРЕСА_1 . Даний особовий рахунок в КП БМР «БЦТМ» було відкрито на ім`я ОСОБА_6 , їй надавались послуги з ЦО та ГВП, які вона сплачувала, не завжди в добровільному порядку, тому позивач не одноразово звертався до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості. Також, 20.10.2017 року - на момент продажу квартири, ОСОБА_6 звернулася до КП БМР «БЦТМ» за довідкою про відсутність боргу для пред`явлення покупцю при вчиненні нотаріальних дій, тому покупцю ОСОБА_1 було відомо, що продавець отримувала послуги з централізованого опалення в Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа». Щодо Акту AT «Київоблгазу», на який представник відповідача опирається як доказ встановленого законного індивідуального опалення представник позивача зазначає, що будинок за адресою АДРЕСА_3 відповідно до технічного паспорту споруджено ще в 1968 році та не облаштовано системою централізованого постачання гарячої води. Підігрів води в даному будинку здійснюється за допомогою газових колонок, що в свою чергу передбачає наявність газового лічильника, з метою обліку об`ємів спожитого газу. Оскільки в квартирі АДРЕСА_4 вищевказаного будинку споживання газу відбувалося не лише для приготування їжі (газова плита), а й для підігріву води (газова колонка), тому відповідачем були спожиті значно більші об`єми газу. Також з даного Акту вбачається заміна газового лічильника, яка була здійснена в 2019 році. Отже, представник позивача вважає, що доказів встановлення законного індивідуального опалення відповідач не надав, самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється, відповідно дана квартира обігрівається від мереж централізованого опалення, в зв`язку з чим здійснювались нарахування за послугу з централізованого опалення, які відповідач не сплачував та має заборгованість по особовому рахунку.

Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 23.11.2023 року за вх..№52524 отримано заяву, за підписом представника позивача за довіреністю Зайченко В.М., в якій остання просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви та клопотання до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.

Суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін та прийняття судового рішення на підставі наявних матеріалів, оскільки всі учасники справи були належним чином та завчасно у відповідності до вимог ЦПК України повідомлені по дату, час та місце слухання справи, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, відповідач скористався своїм правом та подав суду відзив на позовну заяву, в якому висловив свою позицію щодо позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23.12.2005 року № 388 виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква визначено КП БМР «Білоцерківтепломережа».

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону, передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення.

Плата за комунальні послуги (теплову енергію) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця.

Так, судом встановлено ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором купівлі продажу квартири від 08.11.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуб Н.М. і зареєстрованого в реєстрі за №1664.

Згідно з розрахунковим листом абонента, особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 та за ним рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в період з 01.11.2017 по 01.08.2023 в сумі 53987,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2023 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її до 20.08.2023, яка залишилася без задоволення.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно статті 9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 5 ч. 2 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В даному випадку факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги встановлений та підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем на суму боргу нараховано 7153,27 грн. інфляційних втрат та 2673,56 грн. 3% річних. в період з 01.11.2017 по 23.02.2023.

Щодо посилань представника відповідача, що квартира під АДРЕСА_2 індивідуальним опаленням, відключена від централізованого опалення та відповідач не отримує послуг від КП БМР «Білоцерківтепломережа» суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 24 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенця», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., (чинних до 01.05.2022 року) споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види.

Згідно п. 25 даних Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, що затверджений наказом № 4 від 22.11.2005 року Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України (діяв до 17.09.2019 року) визначав процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП.

Так, відповідно до п.2.4.1 2.8 наказу міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмови споживачів від централізованого теплопостачання», разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються:

проектні рішення щодо опалення місць загального користування у будинку;

технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання: перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільних трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, теплолічильників тощо;

теплові навантаження місць загального користування;

розраховані теплові навантаження будинку;

технічні рішення з перерахунку та заміни внутрішньобудинкових систем газо- та електропостачання (залежно від типу нагрівачів).

2.4.2 Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

2.5 Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.

2.6 По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

2.7 Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

2.8 Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов`язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, зареєстрованими у Мін`юсті України 25.08.2005 за N 927/11207.

З наданих представником відповідача копій технічного паспорту на квартиру та акту АТ «Київоблгаз» № від 22.10.2019 року про зняття/встановлення побутового газового лічильника не вбачається, що квартира облаштована індивідуальним опаленням та відключення від централізованого теплопостачання було проведено відповідно до норм чинного на той час законодавства.

Будь яких інших доказів на підтвердження факту відключення квартири від централізованого теплопостачання відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем факту відключення квартири в встановленому порядку.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності по даній справі.

Так, позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд приймає доводи відповідача та вважає за можливе в межах даного позову застосувати положення про строк позовної давності.

Позивач з позовом звернувся до суду 22.08.2023 року та просить стягнути заборгованість, інфляційні втрати та 3% річних в період починаючи з 01.11.2017 року, а тому не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення грошових сум до серпня 2020 року.

Таким чином, сума заборгованості за опалення становить 29002,34 грн. за період з серпня 2020 року по серпень 2023 рік.

Сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить 1113,51 грн., три відсотки річних 340,08 грн., в період з серпня 2020 року до 23.02.2022 рік.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , а тому, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, витрати позивача компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 63814,67 грн., задоволено судом до стягнення суму 30455,93 грн., тобто 48% від заявленого розміру.

Таким чином, сума судового збору, яку необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, становить 1288,32 грн. (2 684 х 67,35%).

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 29002,34 грн грн., заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1113,51 грн., три відсотки річних в розмірі 340,08 грн., всього 30455,93 грн. (тридцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять грн.. дев`яносто три коп..).

Повернути Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» із спеціального фонду Державного бюджету України 1288,32 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті вісімдесят вісім грн.. тридцять дві коп...) сплаченого ними судового збору, згідно платіжної інструкції №6172 (#411) від 12.07.2023 року про сплату 2684,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (адреса місця знаходження: вул.. Мережна, буд. 3, м. Біла Церква, Київська обл.., 09100, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Б. І. Кошель