Справа № 229/8814/23
Провадження № 2/229/570/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2024 р. м. Дружківка Донецької області
Дружківський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Незнахіної Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
12 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 858,58 гривень, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі з 15 липня 2017 року, в період шлюбу в подружжя народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З квітня 2022 року позивачка з донькою проживають окремо від відповідача, сімейно-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з цього періоду, сумісного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що з відповідачем неможливо приймати компромісні рішення щодо подальшого сумісного проживання як чоловіка і жінки, на фоні військових дій в м. Бахмут подружжя не можуть дійти компромісного рішення щодо подальшого місця їх сумісного проживання. Відповідач з дня евакуації позивача з донькою з міста Бахмут матеріально не забезпечує дружину з дитиною. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Адже постійні сварки, образи між позивачем і відповідачем негативно відображаються на психологічному стані дитини. Спір про поділ майна та визначення місця проживання дитини не заявлено.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10 січня 2024 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
10 січня 2024 року судове засідання відкладено через першу неявку відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
До судового засідання не з`явились представник позивача ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 , про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представник позивача у заяві від 08 січня 2024 року просила суд розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 15 липня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, відповідний актовий запис № 300 (а.с. 10).
Подружжя мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15).
Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.
Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки.
Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як, відсутність взаєморозуміння, відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню.
Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що до одруження позивач мала прізвище ОСОБА_5 , при цьому в позовній заяві позивач просила залишити їй прізвище ОСОБА_6 . Таким чином, при розгляді справи відсутні підстави для застосування статті 113 Сімейного кодексу України.
Сторонами не заявлено про спорів щодо спільного майна, а також визначення місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання даного позову в розмірі 858,58 гривень.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За змістом статті 9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат.
Визначення розміру витрат та порядок їх розподілу між сторонами здійснюється на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України.
Згідно частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На виконання вимог статті 141 ЦПК України представник позивача до позовної заяви додав копії: договору про надання правової допомоги № б/н від 01 грудня 2023 року, з якої вбачається, що ціна послуг за даним договором складає 3858 гривень 58 копійок, у тому числі судовий збір 858 гривень 58 копійок (а.с. 20-22), розрахункова квитанція № б/н до вказаного договору від 01 грудня 2023 року, в якому визначена вартість послуг (а.с. 23), квитанція №85К0-825М-С726-В3К9 від 12 грудня 2023 року про сплату судового збору (а.с. 24).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Враховуючи, що заперечень від відповідача щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу не надійшло, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню у визначеній позивачем сумі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 83, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 280, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 104, 112, 120 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем міста Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою села Орлівка Ясинуватського району Донецької області, зареєстрований 15 липня 2017 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 300.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи, у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 858 (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 58 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, або якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя О.С. Конопленко