ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/870/21 Номер провадження 22-ц/814/402/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу адвоката Склярук Тамари Яківни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом. Вказував, що він з відповідачем без реєстрації шлюбу перебував у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року по 31 січня 2015 року. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . На даний час шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачем припинені.

Зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року стягнуто з нього аліменти на малолітню доньку, у зв`язку з фактичним її проживанням і перебуванням на утриманні ОСОБА_3 .

З 12 серпня 2019 його донька, разом з відповідачем переїхала до Італії, де перебувала до листопада 2020 року.

Посилався на те, що з листопада 2020 року ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем створені всі умови для комфорту доньки, нормального її розвитку та виховання. Вважає, що і подальше проживання її разом із позивачем найбільш повно буде відповідати інтересам дитини.

Також зазначив, що з листопада 2020 року він витрачає кошти на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, іграшок, предметів гігієни, на ліки, вітаміни, відвідування школи та дитячих гуртків тощо. Він самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини. Відповідач має можливість надати допомогу в утриманні доньки, однак не виконує своїх обов`язків та взагалі не підтримує з дитиною зв`язок.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просив припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року справа №644/9672/15, з 05 листопада 2020 року та звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів з 05 листопада 2020 року, а також стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року позов задоволено частково.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року справа №644/9672/15, з 05 листопада 2020 року та звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів з 05 листопада 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 09 лютого 2021 року.

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Рішення оскаржила відповідач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що матеріалами справи не підтверджено факту проживання малолітньої дитини з позивачем.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2020 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 23 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалюючи рішення про припинення стягнення аліментів з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_4 не поживає з матір`ю з 05 листопада 2020 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Отже, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, і законом не передбачено право на стягнення аліментів чи зміну розміру та способу присудження аліментів тим із батьків, з яким не проживає дитина.

Таким чином, для отримання аліментів на неповнолітню дитину від того, з батьків, хто проживає окремо від дитини, юридично важливим є встановлення факту проживання дитини із матір`ю чи батьком, який заявляє вимогу про стягнення відповідних коштів на утримання дитини.

Так, встановлено у ході судового розгляду та не заперечується сторонами, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05 листопада 2020 року, перетнувши державний кордон України, не проживала з матір`ю у Італійській республіці.

Наведені обставини, на думку колегії суддів об`єктивно свідчать про факт того, що відповідач не може бути суб`єктом отримання аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає окремо від неї.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку із фактичним припиненням проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю, відпали обставини, що були підставою для стягнення з батька дитини аліментів на користь відповідача ОСОБА_1 , а тому їх стягнення слід припинити.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

Ухвалюючи рішення у вказані частині суд першої інстанції виходив із встановленого факту проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , який на думку колегії суддів є недоведеним.

Єдиним доказом проживання ОСОБА_4 з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , є акт обстеження умов проживання від 03 лютого 2021 року, однак, вказаний документ складений без участі самої неповнолітньої ОСОБА_4 , вся інформація записана зі слів батька. Матеріали справи не містять жодних документів на підтвердження існування правових підставах для проживання у вказаному житловому приміщенні як самого ОСОБА_2 , так і його доньки ОСОБА_4 .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у ході розгляду справи Київським районним судом м. Полтави поштова кореспонденція, що направлялась судом позивачу за адресою: АДРЕСА_1 поверталася до суду без вручення адресату, позаяк, звертаючись до суду із заявою про направлення копії судового рішення ОСОБА_2 зазначив іншу адресу свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , що об`єктивно спростовує факт спільного проживання ОСОБА_2 з донькою за зазначеною ним у позовній заяві адресою.

Також колегія суддів зауважує на тій обставині, що у долученій до матеріалів справи характеристиці ОСОБА_4 , виданій Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 85 Харківської міської ради, адреса проживання учениці не збігається із адресою проживання ОСОБА_2 , зазначеною ним у позовній заяві. Інформація про активну участь батька у вихованні дитини не містить доказів перебування неповнолітньої ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_4 .

Так само матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження несення ОСОБА_2 будь-яких розходів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , оплату одягу, взуття, відвідування гуртків та інших витрат, заявлених ним у позовній заяві.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які в силу положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, свідчили б про проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а також перебування неповнолітньої на утриманні батька.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів не неповнолітню дитину, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції у вказаній частині слід скасувати, ухваливши нове рішення яким у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , слід відмовити. У іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п.п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Склярук Тамари Яківни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року скасувати в частині вирішення позовної вимог про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 09 лютого 2021 року, ухваливши в цій частині нове рішення про відмовити у задоволення позову.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

В. М. Триголов