РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Сосницька К. В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Біленко О. О.,

відповідач - територіальна громада Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської, області, представник відповідача Маковецька К. О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом,

у с т а н о в и в:

03.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 07.11.2023 та 24.11.2023 - зі зміненими позовними заявами, до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, з наступними вимогами: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної часткової власності (в рівних частках кожному із співвласників) у розмірі вказаної частки померлій ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995, виданого Дослідним господарством "Борки" 25.10.1995, зареєстрованого в Зміївському МДПТІ 25.10.1995, книга запису реєстру № 3-221, яку ОСОБА_4 фактично прийняла у спадщину після смерті своєї матері (бабусі позивача) ОСОБА_3 .

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_4 , його баба ОСОБА_3 , його син ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_5 набули право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995, довідкою КП "Зміївське БТІЗМА" від 28.08.2023.

Баба позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_3 належна їй частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, була успадкована її дочкою (матір`ю позивача) ОСОБА_4 , оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_3 на день її смерті.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги майна своєї матері ОСОБА_4 , прийняв спадщину, у тому числі і ту, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача) ОСОБА_3 , що складається з 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 .

Водночас, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на вказану частку квартири, оскільки у нього відсутні документи на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Так, після смерті ОСОБА_4 він звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т. В., після чого було заведено спадкову справу № 117/2019.

Постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 22.09.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на частку квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що не надані документи, які підтверджують факт родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як матері та дочки. Сама постанова мотивована розбіжністю у прізвищі його матері до реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 , та прізвищем баби після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 .

Таким чином, зважаючи на відмову нотаріуса в оформленні права власності на спадщину звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав з позовною заявою.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2023 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 31.10.2023.

19.10.2023, 08.11.2023, 04.12.2023 представник відповідача ОСОБА_8 подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами справи.

31.10.2023 під час підготовчого засідання відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2023 витребувано від Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Витяг з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану про смерть ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Витяг з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану про укладення/реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також відомості про її прізвище до та після реєстрації шлюбу.

31.10.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виклик свідків.

01.11.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів від Зміївської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області.

07.11.2023 представник позивача Біленко О. О., в інтересах ОСОБА_1 , подав змінену позовну заяву до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області.

15.11.2023 від Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов до суду запис про смерть № 54 від 22.07.1996, Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2023 витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області копії матеріалів спадкових справ, відкритих після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

24.11.2023 представник позивача ОСОБА_9 подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи доказів.

24.11.2023 представник позивача Біленко О. О., в інтересах ОСОБА_1 , подав змінену позовну заяву до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області.

30.11.2023 від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла копія матеріалів спадкової справи, відкритої після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а також повідомлено, що копію спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , не може бути надано, через її відсутність в нотаріальній конторі.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

13.12.2023 розпочато розгляд справи по суті, після вступного слова представника позивача, дослідження письмових доказів, судове засідання відкладене за клопотанням представника позивача ОСОБА_9 на 29.01.2024.

29.01.2024 під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірними є право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 , до складу якої входить право власності на 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Для вирішення цього спору позивачеві необхідно встановити факт родинних відносин між його матір`ю ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як між дочкою та матір`ю.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Позивач ОСОБА_1 надав копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , свідоцтва про народження НОМЕР_2 , свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , свідоцтва про народження НОМЕР_4 , якими підтверджується, що мати позивача ОСОБА_4 до шлюбу мала прізвище - " ОСОБА_6 ", а 07.04.1958 уклала шлюб з ОСОБА_5 (а. с. 6, 7).

Згідно свідоцтву про смерть Серія НОМЕР_5 , виданому 27.12.2018 Виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років в с. Бірки Зміївського району району Харківської області (а. с. 8, 105).

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 жовтня 1995 року Дослідним господарством "Бірки", квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а. с. 9). Зазначені відомості також відображені в довідці КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 28.08.2023 та технічному паспорті на квартиру (а. с. 9, 46-53).

Після смерті ОСОБА_4 . Зміївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 117/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56525676 від 14.06.2019 (а. с. 10).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт 04.05.2018, який був посвідчений секретарем Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Згідно заповіту ОСОБА_4 заповідала все своє майно своєму сину - ОСОБА_1 , що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51936779 від 16.05.2018(а. с. 10 зворот, 108).

Згідно відомостей довідки відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради № 671-С від 03.11.2023, станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 . Крім того, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_5 (а. с. 40).

Згідно акта про смерть № 54 від 22.07.1996, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 87 років в с. Бірки Зміївського району району Харківської області. Заявником у записі зазначено ОСОБА_4 . Зазначені відомості також відображені у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1від 08.11.2023 (а. с. 63, 64).

Таким чином, померла ОСОБА_4 була зареєстрована разом з померлою ОСОБА_3 на день її смерті.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 показали в судовому засіданні про обставини, якими підтверджується, що ОСОБА_3 мешкала разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 .

З постанови державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т. В. від 22.09.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 на частку квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з тим, що не надані документи, що підтверджують факт родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як "мати та доньки" (а. с. 11, 112).

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_9 , які не заперечувалися представником відповідача, що оцінені в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, належить дійти висновку про доведеність факту родинних відносин між померлими ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , як між дочкою та матір`ю.

Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за заповітом, позивач мав підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження.

Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом він не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_1 під час судового розгляду слідує, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР року дії щодо прийняття спадщини померлою ОСОБА_4 вчинені у липні 1996 року, тому до спірних правовідносин в частині прийняття спадщини померлою ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 належить застосовувати правила ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивачем надано докази того, що його померла мати ОСОБА_4 проживала із спадкодавцем своєю матір`ю ОСОБА_3 на день її смерті та вступила у володіння спадковим майном після її смерті, тобто ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Отже, 1/6 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , входить до складу спадщини після померлої ОСОБА_4 незалежно від того, чи отримала вона свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 та звернувся до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого свідоцтва на спірну частку квартири йому було відмовлено з підстав, що зазначені вище.

За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, представник відповідача - територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області проти позову не заперечувала, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач - територіальна громада Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повне рішення складене 06.02.2024.

Головуючий: В. В. Овдієнко