Провадження №2/205/1337/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в особі представника адвоката Столітнього М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №4940074 у розмірі 32800 гривень, інфляційні втрати у розмірі 8364 гривень, три відсотки річних у розмірі 1728,07 гривень, понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір споживчого кредиту № 4940074 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 10 000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 10 000,00 гривень, строк дії кредиту 30 днів, при цьому строк кредиту може бути продовжено, процентна ставка становить 1,90% в день. 18.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, Кредитний договір на підставі пункту 4.3. Кредитного договору було автопролонговано, строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснювала.

01.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №01.12/2022-Ф, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №4940074. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача на її електронну пошту, яку вона вказувала, укладаючи кредитний договір.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 10000 гривень - тіло кредиту та 22800 гривень - нараховані проценти, всього - 32800 гривень. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача борг за договором про надання споживчого кредиту №4940074 від 19.10.2021 року в розмірі 32800 гривень.

У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за боргом по кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі ст.625 ЦК України відповідачу нараховано: суму інфляції за час прострочення виконання грошових зобов`язань з березня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 8364 гривень, а також 3% річних від прострочених сум з 17 лютого 2022 року по 19 листопад 2023 року в розмірі 1728,07 гривень.

Враховуючи, що відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, на електронну пошту суду направила листа, в якому при вирішенні справи просила врахувати ті обставини, що вона має на утриманні двох дітей 3 роки та 10 років. Через війну вона вимушена була з дітьми виїхати за кордон. На разі вона не працює, живе на соціальні виплати, колишній чоловік матеріально дітей не забезпечує. Зазначає, що розуміє відповідальність, але сплатити борг змоги не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 19.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №4940074 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 10000,00 гривень терміном на 30 днів.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М984330, 19.10.2021 року.

У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Додатком №1 до вказаного вище договору №4940074 від 19.10.2021 року погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору, знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача.

Відповідно до п. 1.7. (1.7.1, 1.7.2) орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних; за зниженою ставкою 7497,59% річних.

Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

01 грудня 2022 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором було укладено договір факторингу №01.12/2022-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором №4940074 від 19.10.2021 року, що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 01.12.2022 року до Договору факторингу.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №4940074 від 19.10.2021 року, станом на 20.11.2023 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 32800 гривень, а саме: 10000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 22800 гривень сума заборгованості по несплаченим відсоткам.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч .1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатила своєчасно позивачу, який є правонаступником первісного кредитора, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №4940074 про надання споживчого кредиту від 19.10.2021 року у розмірі 32800 гривень, з яких: 10000 гривень - тіло кредиту та 22800 гривень - нараховані проценти.

При цьому суд, враховуючи вищенаведені норми права, не встановив підстав для звільнення відповідача ОСОБА_1 від відповідальності щодо повернення позивачу заборгованості за кредитним договором, оскільки її скрутне матеріальне становище не є підставою для звільнення її від виконання зобов`язань за даним кредитним договором в сенсі ст. 617 ЦК України.

Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який Указами Президента України був продовжений і діє на цей час.

Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі ст.625 ЦК України нараховано відповідачу суму інфляції за час прострочення виконання грошових зобов`язань з березня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 8364 гривень, а також 3% річних від прострочених сум з 17 лютого 2022 року по 19 листопад 2023 року в розмірі 1728,07 гривень.

Враховуючи викладене, положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат в сумі 8364 гривень, нарахованих за період з березня 2022 року по червень 2023 року, та трьох відсотків річних в сумі 1728,07 гривень за період з лютого 2022 року по листопад 2023 року задоволенню не підлягають.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, до позовної заяви долучено договір про надання правничої допомоги №10/07-2023 року від 10.07.2023 року, звіт про надання правничої допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023, рахунок на оплату по замовленню №1440/21/11 від 21.11.2023 року.

З наданих документів вбачається, що витрати на правову допомогу позивача по розгляду вищезазначеної справи становлять 10000 гривень.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті позивачем судового збору в розмірі 1641,98 гривень (з розрахунку 32800 грн. х 2147,20 грн. / 42892.07 грн. = 1641,98 грн.), витрат на правову допомогу в розмірі 7647,10 грн. (з розрахунку 32800 грн. х 10000 грн. / 42892.07 грн. = 7647,10 грн.).

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4940074 від 19.10.2021 в розмірі 32800 гривень (тридцять двi тисячi вісімсот гривень).

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 8364 гривень та трьох відсотків річних в сумі 1728,07 гривень, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1641,98 гривень (одна тисяча шістсот сорок одна гривня 98 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 7647,10 гривень (сім тисяч шістсот сорок сім гривень 10 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повне рішення або ухвала суду не були вручені удень його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , адреса: 03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2, ел. пошта: ,

представник позивача Столітній Михайло Миколайович, РНОКПП НОМЕР_1 , діючий на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №9422/10 від 18.09.2020 року, договору №10/07-2023 року про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, ордера №1423361 від 21.11.2023 року, адреса: АДРЕСА_1 ,

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

Суддя О.О.Костромітіна