21.02.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1006/23
Провадження № 2/533/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 лютого 2024 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,

представниці позивачки - адвоката Олійник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

УСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Олійник Лілія Михайлівна через систему «Електронний суд» звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області від імені та в інтересах позивачки зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, у якій просила суд:

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належним на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуна неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснити реєстрацію реєстрації місця проживання (перебування) особи неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за власним місцем проживання.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення виявлених судом недоліків (а.с. 26-27).

Представниця позивачки усунула недоліки у строк, встановлений судом (26.10.2023) (а.с. 30-32).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 14 грудня 2023 року. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи (як органи опіки та піклування), яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - виконавчий комітет Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 43-44).

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року задоволено заяву представниці позивачки ОСОБА_1 адвоката Олійник Лілії Михайлівни про виклик свідків, викликано у судове засідання у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закрито підготовче судове провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 січня 2024 року.

За клопотанням представниці позивачки протокольною ухвалою суду від 30.01.2024 судове засідання відкладено на 20 лютого 2024 року на 11.00 годину у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 70).

Позивачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання 30.01.2024 не з`явилася, її інтереси представляла адвокат Олійник Л.М.

У судовому засіданні 20.02.2024 представниця позивачки - Олійник Л.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_8 у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, будь-яких заяв чи клопотань не подала.

Представник виконавчого комітету Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської у судове засідання не з`явився, будь-які заяви, клопотання, пояснення не подав.

Протокольною ухвалою суду від 20 лютого 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Справу розглянуто 20 лютого 2024 за участю представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Олійник Лілії Михайлівни. У цьому ж судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-6)

Позивачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.03.2018 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Вариводою В.В. (реєстровий №1055), є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з 2018 року за даною адресою не проживає. Інші особи, окрім дитини, за вказаною адресою також не зареєстровані та не проживають.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23.01.2018 № 113 ОСОБА_8 , сестра неповнолітньої ОСОБА_3 , призначена її опікуном як над дитиною, позбавленою батьківського піклування. Цим же рішенням було визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 - місце проживання її опікуна.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, село Висока Вакулівка, а фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 , що підтверджується постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.09.2022 по справі № 534/904/22.

Неповнолітня ОСОБА_3 фактично змінила місце проживання, однак дотепер відповідачка (опікун) ОСОБА_2 не припинила попередню реєстрацію дитини та не зареєструвала її за фактичним місцем проживання згідно зі законодавством України.

Позивачка як власник здійснює виконання обов`язків щодо утримання належного їй житлового будинку в належному стані, сплачує комунальні платежі, виконує інші обов`язки, пов`язані з використанням нерухомості.

Так як указаний будинок не є місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , тому будинок не може бути і місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , яка проживає зі своїм опікуном - відповідачем у справі. З огляду на це, на думку позивачки, неповнолітня дитина ОСОБА_3 втратила право користування будинком, оскільки не може проживати там у силу приписів ст. 29 ЦК України.

Оскільки не скасована реєстрація відповідача за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивачки, відповідно до ст. 383 ЦК України позивачка змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

При нормативному обґрунтуванні позивачка посилалася на ст. 16, 29, 316, 317, 319, 321, 328, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ст. 1, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. 3, 8, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, ст. 17 Загальної декларації прав людини, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2, 3 Конвенції про права дитини.

У судовому засіданні 20.02.2024 представниця позивачки - Олійник Л.М. додатково пояснила, що ОСОБА_9 раніше була опікуном сестри ОСОБА_10 , пізніше її було позбавлено опікунства над сестрами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Опіку над ОСОБА_12 надано іншому опікуну її сестрі ОСОБА_13 . Наразі дитина проживає з відповідачкою як опікуном та разом з нею має бути зареєстрована. З 2018 року дитина фактично не проживає у квартирі позивачки, але реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини заважає позивачці розпоряджатися своєю власністю. Просила уточнити позовні вимоги в частині того, що спірне житлове приміщення є квартирою АДРЕСА_3 , а не будинком. Щодо другої позовної вимоги про покладення обов`язку на відповідачку здійснити реєстрацію місця проживання (перебування) неповнолітньої дитини за власним місцем проживання, уважала, що такий спосіб захисту є належним, оскільки захищає права неповнолітньої особи, а не позивачки.

Позиція відповідача

Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила.

Позиція третьої особи

Третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області правом на подання заперечень, пояснень щодо позову не скористалася. Свою позицію щодо можливості визнання неповнолітньої особи такою, що втратила право користування житлом, орган опіки та піклування не висловив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою Вікторією Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за номером 1055 (а.с. 13-15); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 березня 2018 року, індексний номер витягу 116993806 (а.с. 16).

З договору купівлі-продажу вбачається, що до відчуження власницею квартири була ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 09.10.2023 № 02-04/2017 станом на 09.10.2023 за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 2018 року за даною адресою фактично не проживає (а.с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2011 року Високовакулівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Висока Вакулівка Козельщинського району Полтавської області, її батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с. 12).

За ствердженням представниці позивачки мати ОСОБА_16 померла, а батько позбавлений батьківських прав. Такі відомості підтвердили свідки.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23.01.2018 № 113 відповідачка ОСОБА_8 , 1996 року народження, призначена опікуном над малолітньою сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дитиною, позбавленою батьківського піклування. Місцем проживання малолітньої ОСОБА_16 , 2011 року народження, визначено місце проживання її опікуна (а.с. 18).

Відповідно до постанови Комсомольського міського суду від 26 вересня 2022 року по справі № 534/904/22 відповідачка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. З цієї ж постанови вбачається, що ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, с. Висока Вакулівка; проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19-20).

Згідно з відповіддю виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 15.12.2023 (а.с. 61) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Орієнтовне місце проживання: м. Горішні Плавні.

Свідок ОСОБА_5 , яка є директором Козельщинського будинку дитячої та юнацької творчості, у судовому засіданні пояснила, що сестри ОСОБА_17 та ОСОБА_10 (ОСОБА_26) не проживають у АДРЕСА_5 з 2018 року. Раніше у 2017 році опікуном ОСОБА_18 була ОСОБА_19 . Пізніше після пожежі орган опіки забрав у неї дітей ОСОБА_20 та ОСОБА_11 і відправив у реабілітаційний центр. Після того змінився опікун та інша сестра ОСОБА_17 забрала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у м. Комсомольськ у 2018 році. Зараз ніхто не проживає у квартирі, ОСОБА_17 там взагалі ніколи не проживала. Свідок підтвердила, що після 2018 року ніколи більше не бачила сестер ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , вони більше ніколи не приїздили до квартири.

Свідок ОСОБА_6 , яка працює методистом та керівником гуртка ОСОБА_22 будинку дитячої та юнацької творчості, у судовому засіданні пояснила, що у 2017 році ОСОБА_23 (ОСОБА_25) з молодшими сестрами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 звернулася за допомогою до них, так як згорів їх будинок. Їм підшукали будинок, який вони деякий час винаймали. Потім ОСОБА_24 придбала їм приблизно у 2017 році будинок по АДРЕСА_1 . Там вони проживали близько року до 2018 року, коли ОСОБА_23 позбавили опікунських прав, а дівчат ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) забрали спочатку у Полтаву до реабілітаційного центру, звідки їх забрала сестра ОСОБА_17 (ОСОБА_25). Свідкові відомо, що ОСОБА_17 оформила опіку над молодшою сестрою ОСОБА_10 та наразі обидві проживають у АДРЕСА_2 ОСОБА_11 вийшла заміж, де вона зараз свідкові невідомо. З 2018 року ОСОБА_23 у будинку по АДРЕСА_1 не проживає, вела асоціальний спосіб життя. ОСОБА_17 ніколи у цьому будинку не проживала, та з 2018 року у будинку не проживає й ОСОБА_10 .

Застосовані судом норми права

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР , закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю…

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України п равом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України в ласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

У відповідності до термінів, визначених ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», місце проживання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - місцезнаходження закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, жиле приміщення дитячого будинку сімейного типу, прийомної сім`ї, опікунів або піклувальників, житло, в якому дитина проживає, інше житло.

Частинами першою та другою, шостою ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Згідно з ст. 405 ЦК України ч лени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі п. 5 ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд . Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Вирішуючи спір між сторонами, суд уважає, що фактично обраний позивачкою спосіб захисту, направлений на зняття неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації її місця проживання у квартирі, належній на праві власності позивачці.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , у якій зареєстрована, але з 2018 року не проживає неповнолітня особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка ОСОБА_8 є опікуном неповнолітньої сестри ОСОБА_3 - дитини, позбавленою батьківського піклування. Органом опіки та піклування визначено місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 - місце проживання її опікуна.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_8 не проживає та не зареєстрована за спірною адресою у квартирі позивачки: АДРЕСА_5 . Зареєстроване місце реєстрації відповідачки як опікуна малолітньої дитини не збігається зі зареєстрованим місцем проживання малолітньої сестри - ОСОБА_2 . Обидві особи у квартирі, належній позивачці, не проживають щонайменше з 2018 року.

Доказів належності малолітньої дитини до членів сім`ї позивачки як власника нерухомого майна суду надано не було.

Органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог та порушення прав малолітньої дитини не надано.

Отже, оскільки реєстрація місця проживання за адресою квартири, належній позивачці, малолітньої ОСОБА_3 , створює перешкоди позивачці у повній мірі володіти та розпоряджатися нерухомим майном; відповідачка ОСОБА_8 та її малолітня сестра, опікуном якої вона є, фактично не проживають у квартирі, що належить позивачці; зареєстрована у квартирі позивачки дитина не є її членом сім`ї та не проживає у квартирі позивачки більше ніж три роки; зважаючи на те, що місцем проживання дитини у такому віці у розумінні закону є місце проживання опікуна, то позовні вимоги позивачки про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 як опікуна неповнолітньої ОСОБА_3 здійснити реєстрацію місця проживання неповнолітньої за власним місцем проживання, то такий спосіб захисту не направлений на захист прав та інтересів позивачки, її прав та інтересів не стосується, отже задоволенню не підлягає. Рішення суду про визнання малолітньої особи такою, що втратила право користування житлом є самостійним ефективним способом захисту права позивачки, є підставою для внесення відповідних змін до реєстру територіальної громади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», та усуне перешкоди у користуванні майном, до якого прагне позивачка.

При цьому права неповнолітньої дитини, на думку суду, порушені не будуть, оскільки відповідно до термінів, визначений ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» місце проживання дітей, позбавлених батьківського піклування, - це жиле приміщення опікунів, житло, в якому дитина фактично проживає. Виконання ж обов`язку з подання заяви про реєстрацію місця проживання або зміну місця проживання дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, покладається на органи опіки та піклування за місцем проживання такої дитини у відповідності до п. 45 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Розподіл судових витрат

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за дві позовні вимоги немайнового характеру (а.с. 1).

З урахуванням того, що позов позивачки підлягає задоволенню частково, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивачки у сумі 858,88 грн за одну задоволену позовну вимоги немайнового характеру. Судові витрати у вигляді судового збору у сумі 858,88 грн за одну немайнову вимогу, у задоволенні якої суд відмовив, слід залишити за позивачкою.

Крім того, у позовній заяві позивачка просила стягнути на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу у орієнтовному розмірі 19717,76 грн ( а.с. 5 на звороті).

Представниця позивачки у судовому засіданні заявила про надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу у строки, встановлені п. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Питання про судові витрати, пов`язані зі розглядом справи (у тому числі про витрати на правничу допомогу) слід вирішити у строки, встановлені ч. 2 ст. 246 ЦПК України, для чого суд призначає судове засідання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 14, 19, 76, 81, 141, 246, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, нормами матеріального права, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , належній на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 як опікуна неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснити реєстрацію місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 за власним місцем проживання, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858 гривень 88 коп.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на 11 березня 2024 року о 14 годині 30 хвилин. Встановити строк 5 днів з дня оголошення рішення для подання сторонами доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; тел.: НОМЕР_3 ).

Представник позивача: адвокат Олійник Лілія Михайлівна (адреса: АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; тел.: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_9 ).

Третя особа: виконавчий комітет Горишньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 24, м. Горішні Плавні, Кременчуцький район, Полтавська область, 39803; ідентифікаційний код юридичної особи: 04057646; тел.: ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21 лютого 2024.

Суддя В.П. Козир