Справа №295/842/24
У х в а л а
18 січня 2024 року м. Житомир
Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
У січні 2024 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить: 1) встановити факт постійного спільного проживання його та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) визнати за ним право власності в порядку спадкування після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 68/200 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 .
Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст. ст. 175 - 177ЦПК України.
При вирішенні питання прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі виявлено, що позовна заява не відповідає всім зазначеним до неї вимогам з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК, якщо позов підлягає грошовій оцінці, позовна заява повинна містити ціну позову. Ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна ( п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» визначено, що оціночною вартістю для нерухомості є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав. Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.
Проте позовна заява не містить ціни позову.
Таким чином, позивачу необхідно зазначити ціну позову з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одночасно позовну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру, натомість згідно наданої квитанції вбачається, що ним сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн за заявлену позовну вимогу немайнового характеру, однак ч. 1, п. п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 1 січня 2024 року становить 3028 грн.
Таким чином, за подання до суду позовної заяви з вимогою про встановлення факту спільного проживання підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн (3028 грн х 0,4).
Оскільки позивач сплатив лише 1073,60 грн судового збору, тому йому необхідно доплатити ще 137,60 грн (1211,20 грн - 1073,60 грн) судового збору.
Доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру про визнання права власності в порядку спадкування на 68/200 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 позивачем не надано, у зв`язку з чим після проведення оцінки майна та визначення ціни позову позивач повинен сплатити судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, надавши докази оплати судового збору.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду в справах № 336/709/18-ц від 07.11.2018, № 303/1816/17 від 23.12.2019, в яких, зокрема, зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
Отже, передумовою для звернення особи до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.
Проте позивачем до позовної заяви не додано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Наявне в матеріалах позовної заяви роз`яснення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. в силу закону не може собою підміняти постанову, яку він відповідно до приписів закону зобов`язаний винести, у разі відсутності правових підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій.
Слід також звернуту увагу позивача на те, що позивачем не надано доказів, якими підверджуються обставини, на які він посилається в позовній заяві, зокрема, доказів спільного проживання із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 станом на дату смерті ОСОБА_2 .
Окрім того, в позовній заяві відсутні посилання на документи, які б підтверджували факт реєстрації за спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на день подання позову, й таких доказів до позовної заяви не додано. Тому позивачу необхідно надати до суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна на вказану квартиру, дійсну на теперішній час.
Наведені вище обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження в справі.
За положеннями ст. 185 ЦПК України якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України та/або не сплачено судовий збір, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 175 - 177, 185, 353 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня отримання позивачем даної ухвали.
У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважаться неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими документами. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Семенцова