Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових втрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року у справі № 755/7992/20 зі ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із розміру 1/4 (одна четверта) частина до розміру 1/3 (одна третя) частина з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на покриття додаткових витрат неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1/6 (одну шосту) частину з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб 21.01.2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року у справі № 755/7992/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі % (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2020 року і до досягнення дитиною повнолі ття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 11.11.2020 року на виконанні Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 755/7992/20 від 23.09.2020 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має середньо важкий стан здоров`я та ряд прогресуючих захворювань.

Однією із основних та постійних проблем у здоров`ї дитини є лактозна і глютенова непереносимість із народження.

У неповнолітньої ОСОБА_3 виявлено, також, додаткові проблеми зі здоров`ям, які вбачаються із аналізу медичної документації: серцево-судинна недостатність, серцеві тони глухі, брадикардія, систолічний шум на л. точках, ексудативний перикардит постковідного походження, пролапс мітрального клапана, додаткова хорда в лівому шлуночку; герпетична інфекція (ННУ 7) прогредіативний перебіг в стадії реплікації, міокардит; аномалія форми жовчного міхура, поліп в жовчному міхурі.

Звичайні щоденні та додаткові потреби дитини з її народження змусили Позивачку кардинально змінити своє звичайне життя і повністю присвятити себе дитині.

Після розлучення, Позивачка із дочкою переїхала проживати в готель при комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » із врахуванням інтересів дитини, яка у зв`язку зі станом здоров`я для лікування займається кінним спортом в кінно-спортивному комплексі «Магнат».

Дитина отримувала платні освітні послуги за рівнем початкової загальної середньої освіти в ТОВ «Академія сучасної освіти» (450 гри. на місяць); освітні послуги у сфері позашкільної освіти у виді гри на гітарі індивідуальні заняття, вартістю 550 грн. за місяць; Позивачка систематично витрачає кошти в мережі аптек та інших платних медичних установ; в грудні 2021 року придбала дитині телефон «ІрЬопе» за 23 200 грн. із чохлом 866 грн.; систематичні лікарські консультації, лабораторні та діагностичні дослідження є платними, що підтверджується письмовими доказами; з 2021 року і на сьогодні Софія на підставі Договору зі щомісячною оплатою 13 000 грн. без врахування витрат на харчування, є ученицею 10-го класу приватного навчального закладу загальної середньої освіти ТОВ «Ліцей-Індеверсал», за навчання в якому в 2021 році Позивачка сплатила 57 000 грн., в 2022 році - 38 000 грн., із січня по липень 2023 року - 20 000 грн., а всього: 115 000 грн. без врахування витрат на харчування.

Дитина постійно проживає із матір`ю, яка без допомоги батька вимушена виховувати дочку з малолітнього віку. Догляд за дитиною займає все більше і більше вільного часу, а стан здоров`я дитини зумовлює цілодобовий контроль перш за все за режимом її харчування, у зв`язку із чим Позивака із об`єктивних підстав не має можливості працювати в режимі 5-тиденного робочого тижня або за іншим графіком. Очевидно, що збільшенні витрат та відсутність додаткових матеріальних надходжень породжує погіршення майнового стану як Позивачки, так і дитини, якою остання цілодобово і самостійно опікується

Відповідач був суддею Вищого адміністративного суду у відставці та отримує довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 66 402 грн., відповідно розмір аліментів, які сплачує Відповідач Позивачці складає 16 600 грн. на місяць. Аналіз матеріалів виконавчого провадження № 63567154 свідчить про періодичну наявність заборгованості по сплаті аліментів.

На сьогодні Відповідач виїхав за межі України, проживає за кордоном, що очевидно зумовлює понесення останнім необгрунтованих і надмірних витрат на забезпечення комфорту власного життя в той час, коли дитина із матір`ю продовжують проживати в Україні, навчатися, лікуватися та розвиватися в умовах воєнного стану і ракетних обстрілів.

Надмірна і необгрунтована величина витрат Відповідача на забезпечення власних забаганок повністю дозволяє йому утримувати дитину та збільшити розмір частки сплачуваних аліментів, а також оплачувати додаткові систематичні витрати на дитину.

Позивачкою надані об`єктивні докази, які підтверджені документально про те. що сплачуваних щомісячно Відповідачем аліментів на утримання дитини не є достатньо для покриття поточних щоденних витрат, щомісячні витрати Позивачки на дочку майже перевищують розмір грошових коштів, які сплачує Відповідач.

Таким чином, вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивачка просить суд враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, які дійсно є індивідуальними, неминучими та відповідають інтересам дитини, а також стан здоров`я дочки, матеріальне становище Відповідача, наявність у платника аліментів надмірних і необгрунтованих витрат на задоволення власних потреб, які не носять неминучий чи базовий характер, що підтверджує матеріальну спроможність для Відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі та приймати участь у додаткових витратах на дитину.

14 листопада 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

28 листопада 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано заяву представника позивача ОСОБА_6 від 23.11.2023 та від 24.11.2024 р. про відвід судді Гончарука В.П. необґрунтованими.

05 грудня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Романова Олександра Олексійовича про відвід судді Гончарука В.П., подану у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - відмовлено, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - передано для продовження розгляду в тому ж складі суду.

05 грудня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні клопотання представнику ОСОБА_6 , що представляє інтереси позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.

Копію вказаної ухвали про відкриття провадження у справі позивачем було отримано 21 листопада 2023 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 21 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа Дніпровського районного суду м. Києва.

Крім того, до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у ньому.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.01.2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року у справі № 755/7992/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі % (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 11.11.2020 року на виконанні Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 755/7992/20 від 23.09.2020 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, позивач вказує, що спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має середньо важкий стан здоров`я та ряд прогресуючих захворювань, в які входять серцево-судинна недостатність, серцеві тони глухі, брадикардія, систолічний шум на л. точках, ексудативний перикардит постковідного походження, пролапс мітрального клапана, додаткова хорда в лівому шлуночку; герпетична інфекція (ННУ 7) прогредіативний перебіг в стадії реплікації, міокардит; аномалія форми жовчного міхура, поліп в жовчному міхурі, що підтверджується медичною документацією, яка долучена до матеріалів позовної заяви.

Крім того, зазначає, що захворювання спільної дитини тягне за собою значні матеріальні витрати, які є тягарем для позивача.

У зв`язку з даними обставинами, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року у справі № 755/7992/20 зі ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із розміру 1/4 (одна четверта) частина до розміру 1/3 (одна третя) частина з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного Кодексу України, так і положень ст. 183,

Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, що регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема, ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України. Даний висновок міститься у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21).

Таким чином суд вважає, що стороною позивача не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися з часу ухвалення рішення суду про встановлення аліментів від частки доходу відповідача, а також стороною позивачем не доведено погіршення матеріального чи сімейного становища позивачки, та/або покращення матеріального становища відповідача, які б поза розумним сумнівом свідчили про необхідність зміни способу раніше присуджених аліментів та їх збільшення.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач перебував на посаді судді Вищого адміністративного суду у відставці та отримує довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 66 402 грн., відповідно розмір аліментів, які сплачує Відповідач Позивачці складає 16 600 грн. на місяць, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 63567154.

В судому засіданні також не встановлено наявності заборгованості відповідача по аліментам перед позивачем за виконавчим листом № 755/7992/20 від 23 вересня 2020 року.

Твердження позивача про те, що відповідачка має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд відкидає, оскільки надані позивачем докази на переконання суду не свідчать про кардинальне покращення матеріального становища відповідача.

Крім того, посилання позивача, що виїзд відповідача за межі України та проживання за кордоном, та зумовлює понесення останнім необгрунтованих і надмірних витрат на забезпечення комфорту власного життя в той час, коли дитина із матір`ю продовжують проживати в Україні, навчатися, лікуватися та розвиватися в умовах воєнного стану і ракетних обстрілів, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки дані обставини не дають підстав вважати та не підтверджуються жодними доказами у справі, що матеріальне становище позивача було значно покращене.

Слід також зазначити про те, що з тексту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх обставин, які в силу закону можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, а пред`явлення позову, на думку суду, є бажанням позивача отримувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлені судом в 2020 році.

Серед іншого суд надає оцінку тій обставині, що пред`являючи вимогу про збільшення розміру аліментів у розмірі 1/3 (одна третя) частина з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач не надає жодного документального підтвердження, що поточні витрати дитини щомісячно складають більше ніж 16 600,54 грн. на місяць.

Разом з тим, суд зауважує, що у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривні.

Щодо тверджень позивача про наявність з народження у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середньо важкого стану здоров`я та ряд прогресуючих захворювань, то суд не бере до уваги дані твердження позивача, оскільки з матеріалів справи не вбачається та не надано обгрунтованих доказів стороною позивача, що стан здоров`я дитини істотно погіршився, а перелік копій медичної документації наданий стороною позивача свідчить про проведення діагностики та профілактичних обстежень дитини за період з 2019 року по 2023 року.

Таким чином вимога позивача ро збільшення розміру аліментів не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо заявлених позовних вимог сторони позивача про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на покриття додаткових витрат неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1/6 (одну шосту) частину з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини стороною позивача долучаються до позовної заяви копії медичної документації про проведення діагностики та профілактичних обстежень дитини за період з 2019 року по 2023 року, квитанції та чеки на придбання ліків.

В свою чергу, суд приходить до висновку, що всі зазначені стороною позивача витрати не є додатковими в розумінні статті 185 СК України, адже не викликані особливими обставинами, а є витратами на утримання дитини (аліментами), тим паче не виходять за межі суми стягнутих аліментів за рішенням суду, які стягуються з відповідача в розмірі 16 600,54 грн., на місяць.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу на Загальний коментар Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), в якому зазначено про те, що з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням.

Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових втрат на дитину.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180-183, 184, 185, 191, 192, 196, 197 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 19, 49, 76, 77-81, 89, 133, 141, 191, 263-265, 274-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових втрат на дитину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 січня 2024 року.

Суддя: