Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5488/23
Провадження №: 2/332/322/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Погрібної О.М., за участю секретаря судового засідання Пономаренко Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановила:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.12.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в загальній сумі 49550 грн, що еквівалентно 1800 доларів США за курсом НБУ. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написала розписку 01.12.2021 (оригінал розписки та договір позики долучені до позовної заяви). Строк позики стік 01.03.2022, відповідач повинен був повернути суму позики гривнею, в еквіваленті до 1820 доларів США за курсом НБУ на день повернення. Однак свої зобов`язання відповідач згідно з договором та у вказані в борговій розписці строки не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому гроші, однак відповідач гроші не повертає. Це змусило звернутися за захистом порушеного права до суду.

Відповідно п. 1. Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача

перед позивачем станом на 15.09.2023 становить 66554 гривень 85 копійок, що

еквівалентно 1820 доларів СЦІА, за курсом НБУ на 15.09.2023 (довідка долучена до

позовної заяви).

Від представника позивача ОСОБА_3 , надійшла заява про розгляд справи його відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна

сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові

кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

01.12.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в загальній сумі 49550 грн, що еквівалентно 1800 доларів США за курсом НБУ на дату укладення договору. На підтвердження укладання договору позики і передачі грошей відповідачем була складена розписка.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2789цс16.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

При цьому наявність боргової розписки у позивача підтверджує факт наявності боргу, цей правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду України від 15.05.2019 у справі № 707/2606/16-ц.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно, до п. 4 договору позики, у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені договором, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Згідно з п.2 договору позики від 01.12.2021 року позичальник зобов`язується повернути таку ж саме суму грошових коштів (суму позики) в повній сумі і в строк, передбачений п.1 даного договору. Сторони домовилися, що Позичальник повинен сплатити суму позики частинами:

-до 02 грудня 2021 року гривневий еквівалент до 400 доларів США, за курсом НБУ на дату платежу;

- до 01 березня 2022 року гривневий еквівалент до 1420 доларів США, за курсом НБУ на дату платежу.

Таким чином, стягненню в судовому порядку підлягає сума боргу за договором позики у сумі 66554 гривень 85 копійок (розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 15.09.2023 становить 66554 гривень 85 копійок, що еквівалентно 1820 доларів США, за курсом НБУ на 15.09.2023), 3% річних за період з 01.03.2022 по 15.09.2023, що становить 3085 гривень 23 копійки, а також сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01.03.2022 по 15.09.2023 у розмірі 17359 гривень 27 копійок, а всього 86999 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 35 копійок: 66554,85 + 3085,23 + 17359,27 = 86999 грн. 35 коп., детальний розрахунок долучено до позовної заяви.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Доказів погашення суми боргу, станом на час розгляду справи, відповідач не надав.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики в розмірі 86999,35 грн, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 223, 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 01.12.2021 року в розмірі 86999 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 35 копійок, яка складається з наступного: 66554 гривень 85 копійок - сума боргу, 3085 гривень 23 копійки - 3% річних за період з 01.03.2022 по 15.09.2023, а також 17359 гривень 27 копійок - інфляційні втрати за весь час прострочення з 01.03.2022 по 15.09.2023.

Стягнути із ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 24.01.2024 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.М.Погрібна