Справа №333/5379/23
Провадження №2/333/359/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачаадвокат Козар М.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики №З211021-05 від 21.10.2021 року у розмірі 145759,30 грн., що згідно курсу в АТ «Приват Банк» станом на 23.06.2021 року на дату їх продажу відповідає еквіваленту 3913 доларів США. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає наступне. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики від 21.10.2021 № З211021-05

21.10.2021 року Відповідач, отримав від Позивача в борг за вказаним вище договором позики 145306 гривень, що по курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на встановленим на момент укладання договору є еквівалентом 5504 доларів США, що підтверджується розпискою Відповідача від 28.01.2022 року.

Відповідно до п.1 договору позики від 21.10.2021 № З211021-05 Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором буде відповідати 5504 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу не пізніше ніж через 24 (місяці) місяців з моменту укладання договору, тобто до 21.10.2023

Крім того, вказаний Договір позики від 21.10.2021 № З211021-05 містить в своєму змісті графік повернення боргу, який був погоджений з Відповідачем, про що свідчить його підпис у договорі. Згідно до графіку Відповідач повинен був повертати борг рівними частками по 6046,00 гривень, що є еквівалентно 229 доларів США протягом 24 місяців тобто до 21.10.2023

На підтвердження факту отримання коштів Відповідачем власноруч було складено й боргову розписку від 21.10.2021 з зазначенням фактів отримання ним грошей в борг у Позивача за зобов`язання їх повернення, а також було укладено договір застави від 21.10.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Будніковою Ю.С.

Відповідач свої зобов`язання, передбачені Договором позики від 21.10.2021 № З211021-05 щодо своєчасного повернення грошових коштів (п. 5 Договору) не виконує.

Станом на 26.06.2023 Відповідачкою частково повернуті грошові кошти, що відповідають еквіваленту лише 1591 долари США. Повернення заборгованості відбувається не із графіком повернення грошових коштів (п. 5 Договору)

Таким чином, сума основного боргу складає: 145759,30 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 23.06.2023 року на дату їх продажу відповідає 3913 доларів США (3913?37.25=145759,30)

Відповідно до п. 12 Договору у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним договором договір може бути поданий до стягнення. Звернення стягнення за договором здійснюється в безспірному порядку на підставі виконавчого напису або в судовому порядку.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням умов договору щодо повернення грошових коштів Позивач вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 03.07.2023 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

05.12.2023 року відповідачем ОСОБА_2 надано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що вона наразі перебуває в окупації. З ОСОБА_1 було укладено договір позики З211021-05 на загальну суму 145306 грн., це сума за весь період користування коштами, у випадку дострокового закриття вона зменшується. Відповідач зазначила, що після укладання договору почала використовувати договірні зобов`язання та здійснювала виплати кожного місяця у розмірі 6046 грн. (229 доларів США). З початком війни ОСОБА_2 , вимушена була виїхати, проте оплати зробила за листопад, грудень, січень, лютий, березень та квітень. Виконувати свої зобов`язання належним чином не могла, оскільки довелось припинити бізнес та виїхати у безпечне місце разом із дитиною. ОСОБА_1 був сповіщений про дані обставини, на що повідомив, що все гаразд. Крім того, ОСОБА_1 повідомив про те, що він виїхав із м.Запоріжжя і в нього з`явилась довірена особа. ОСОБА_2 зіткнулась із складнощами у переказі коштів, оскільки переказ повинен був бути у доларах, а не в іншій валюті, і неможливо було переказати кошти через додаток Transter Wise через позицію світу по відношенню до росії. ОСОБА_1 надав інші реквізити для сплати позики, це були реквізити його колеги ОСОБА_3 куди відповідач направляла кошти для сплати позики. Друзі допомагала знаходити їй валюту, а вона направляла кошти довіреній особі ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначає, що вона не відмовляється від виконання зобов`язання. Проте умови договору не містять форс мажорні обставини які склались.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не з`явились. Представником позивача надано пояснення по справі відповідно до яких зазначено, що станом на момент звернення до суду 26.06.2023 року, відповідачем частково повернуті грошові кошти, що відповідають еквіваленту 1591 доларів США. Повернення заборгованості відбувається не за графіком. В подальшому відповідачем в листопаді 2023 року додатково здійснено оплату в розмірі 202 дол.США. Таким чином сума основного боргу наразі складає 3711 дол. США що еквівалентно 138234,75 грн. згідно курсу ПРИВАТБАНК станом на 26.06.2023 року. Просить стягнути суму боргу та витрати пов`язані із розглядом справи.

Відповідача ОСОБА_2 знаходиться на тимчасово окупованій території, повідомлення про судове засідання через засоби поштового зв`язку неможливо здійснити, виклик відповідача здійснювався через оголошення на сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя

Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань на адресу суду не надавла.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено.

Згідно договору позики №3211021-05 укладеного 21.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що позикодавець передеє у власність позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 145306 гривень, що є еквівалентом 5504 долари США, за курсом продажів в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 1 дол. США = 26,400 грн. В свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно із цим договором умовами сторони домивились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 5504 дол. США, за курсом продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 24 місяці з моменту укладення даного договору, тобто 21.10.2023 року. За домовленістю позика є безпроцентною. (п.1 Договору).

Пунктом 5 Договору позики погоджено графік повернення позичальником грошових коштів, який щомісячно становить 229 дол. США, що дорівнює 6046 грн.

Відповідно до п. 8 Договору позику вбачається, що сторони погодили, що у випадку зміни у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором.

У випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Забезпеченням виконання зобов`язання за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль Mazda модель 3 шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, особливі відмітки загальний легковий хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 13.10.2021 року, ТСЦ 5152 (п. 11 Договору позики).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Відповідно до розписки ОСОБА_2 , від 21.10.2021 року, остання отримала від ОСОБА_1 позику у розмірі 145306 грн., що еквівалентно 5504 дол. США, за курсом 1 дол. США 26,400 грн. згідно договору позики № 3211021-05 від 21.10.2023 року. Зобов`язується повернути цю суму в строк до 21.10.2023 року включно (а.с.13-14).

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України)».

Судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язання за договором позики. В підтвердження укладення договору між сторонами є борговий документ - «Договір позики № З211021-05 від 21.10.2021 року та розписка від 21.10.2021 р., власноручно написана та підписана відповідачем ОСОБА_2 та зазначення відповідачем отримання грошових коштів від позивача ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 5504 доларів США, що еквівалентно сумі 145306 грн., із зазначенням зобов`язання повернути їх у строк до 21.10.2023 року.

Сторонами в письмові формі зафіксовані істотні умови позики, а саме: предмет позики - грошові кошти та строк повернення боргу.

Крім того, за своєю суттю договір позики №З211021-05 та розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, які видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами неоспорюється факт часткового повернення суми позики.

Позивачем підтверджено повернення позики у розмірі 1793 дол. США.

Відповідачем не надано суду жодних доказів повернення суми позики в іншому розмірі.

Сума неповернутої позики станом на дату розгляду справи становить 3711 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 , просить суд стягнути борг в гривнях еквівалентно 3711 доларів США., що дорівнює 138234,75 грн. (за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.06.2023 року).

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 позики у розмірі 3711 доларів США, що еквівалентно 138234,75 грн. згідно курсу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.06.2023 року, які були наданні останній у позику позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом, сплачено судовий збір у розмірі 1457,59 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між Адвокатським бюро «Адвокатська контора Козаря» та позивачем ОСОБА_1 02 вересня 2022 року було укладено Договір про надання правової допомоги у цивільній справі, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.24-25, зворот).

Відповідно до п. 4.2 Договору, розмір гонорару визначається додатковою угодою до даного договору.

Згідно додаткової угоди № 23 від 21.06.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 02.09.2022 року, гонорар адвокатського бюро «Адвокатська контора Козаря» за надання правової допомоги у судовій справі про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 за договором позики складає 40 відсотків від основної суми заборгованості за договором позики (за повний супровід даної справи в суді першої інстанції, включаючи правовий аналіз наданих документів, підготовка позовної заяви та необхідних документів, їх оформлення та подання до суду згідно ЦПК України, участь (за потребою) у судових засіданнях під час розгляду справи (в тому числі в режимі відеоконференції), складання процесуальних заяв та документів, тощо). Розмір гонорару при розгляді справи є остаточним та не підлягає збільшенню.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Форма взаєморозрахунків, при якій сума гонорару адвоката залежить від результату (виграшу) справи, у практиці отримала назву «гонорару успіху».

«Гонорар успіху», погоджений сторонами у договорі під відкладальною умовою (у разі досягнення результату: зменшення судом заявленої до стягнення з Клієнта у межах справи суми заборгованості та набрання судовим рішенням у зазначеній справі законної сили), є складовою частиною гонорару адвоката. Зазначене узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського Суду, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом. Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В статті 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до вимог чинного законодавства адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв

Визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення гонорару у відсотковому відношенні до певної грошової суми (у даному випадку - від розміру суми, на яку судом у справі буде зменшена заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості, тобто від розміру досягнутого адвокатом результату наданих послуг у справі з майновими вимогам) відповідає такій формі обчислення гонорару як фіксований розмір. При такому порядку обчислення гонорару фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума

Обставина того, що обчислення гонорару успіху пов`язане з настанням певної події є обґрунтованою та логічною в силу самої суті гонорару успіху, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги.

Сума задоволених вимог становить 3711 доларів США, що еквівалентно 138234,75 грн. згідно курсу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.06.2023 року. 40% від розміру стягнутих коштів становить 55293,90 грн.

При вирішенні питання відшкодування судових витрат Європейський Суд керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини»),

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Відтак, враховуючи категорію справи та обізнаність представника у такій, а також судовій практиці з цього приводу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності та розумності витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, на переконання суду достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути, буде 4000 грн.

Керуючись ст.ст.4,12, 13,81,263-265 ЦПК України, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №З211021-05 від 21.10.2021 року у розмірі 3711 (три тисячі сімсот одинадцять) доларів США, що еквівалентно 138234 (сто тридцять вісім тисяч двісті тридцять чотири) гривні 75 копійок, згідно курсу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1457 грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.01.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська