ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5437/23
Провадження № 2/210/284/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кучевасової А.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

сторони та учасники судового розгляду: позивач ОСОБА_1 представник позивача - адвокат Козаченко Д.І., третя особа - ОСОБА_2 , свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є сином ОСОБА_6 . Матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_7 . Позивач є внуком ОСОБА_7 .

За ОСОБА_7 у власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Позивача ОСОБА_6 .

Позивач у встановлений шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька, ОСОБА_6 , але Позивачу було відмовлено.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної у ОСОБА_6 відсутній факт прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 , оскільки спадкоємець на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк.

Оскільки Позивач є сином ОСОБА_6 і він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 постійно проживав зі свою матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , хоча був зареєстрований за іншою адресою, тому необхідно встановити факт спільного проживання батька Позивача з бабусею та це є єдиним належним способом для отримання свідоцтва про право на спадщину Позивачем.

Необхідно зазначити, що протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини батько Позивача не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її фактично, оскільки не заявляв про відмову від неї, а також його не було усунуто від права на спадкування.

Позивач вважає, що його батьком не пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, але був зареєстрований за іншою адресою в зв`язку з чим на разі і виникла необхідність у встановленні факту проживання батька позивача з його матір`ю до дня її смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аргументи учасників справи

Представником позивача адвокат Козаченко Д.І. разом з позивачем ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги та обставини, зазначені в позовній заяві

Третя особа ОСОБА_2 скерувала на адресу суду пояснення, у яких зазначив, що не претендує на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_8 . В судовому засіданні зазначив, що до нотаріуса не звертався, не має наміру успадковувати спірну квартиру.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що була сусідкою померлого ОСОБА_9 , він мешкав на першому поверсі, а вона на другому. Його мати ОСОБА_10 весь час знаходилась з ним, ОСОБА_6 був лежачим, потребував догляду. Мав також брата, але вони мешкали в сусідньому будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що є сусідом позивача з 2010 року, бачив батька позивача, він пересувався на колясці, також мешкав з бабусею, яка завжди йому допомагала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що живе по вул. Криворіжсталі в одному домі з позивачем з 2009 року. Часто приходять в гості один до одного. ОСОБА_11 доглядала батька який був у візочку.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, скерував на адресу суду заяву. У якій просить розглядати справи за відсутності представника позивача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є сином ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.8).

Матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_7 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Дзержинським РАЦС міста Кривого Рогу 13 вересня 1969 року, ОСОБА_6 матір`ю зазначена ОСОБА_12 (а.с.8 зворот).

ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13 і змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 видане Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу (а.с.9).

Отже суд встановив, що матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , та відповідно Позивач є сином ОСОБА_6 , і онуком ОСОБА_7 .

За ОСОБА_7 у власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 08.01.1997р. (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10 листопада 2021 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Позивача ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.03.2023р (а.с.11 зворот).

Згідно із довідкою №25, Позивач та його батько зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

Факт проживання батька Позивача разом з його матір`ю, ОСОБА_7 , з 01 лютого 2018 року до дня її смерті сторона позивача підтверджує Актом складеним 29.09.2023р мешканцями будинку АДРЕСА_4 у якому зазначили. Що за адресою АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_6 проживав разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_7 з 01 лютого 2018 року по 10 листопада 2021 року без реєстрації (а.с.12 зворот).

На підтвердження того, що батько позивача був інвалідом першої групи та пересувався у візочку суду представлена довідка від 25.01.2018р, у якій зазначено, що батьку Позивача ОСОБА_6 встановлено безстроково першу групу інвалідності з 01.02.2018 та останній потребував постійного стороннього нагляду та допомоги (а.с.13).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька, ОСОБА_6 (а.с. 14).

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2023р., вивчивши документи, подані ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , подані для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , вважаю, що заявнику необхідно відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних причин. Спадковим майном є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_7 (матері ОСОБА_6 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки №21007, сформованої 25.09.2023р., нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до Реєстру Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_7 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та в якій значиться, що на момент своєї смерті була зареєстрована одна. Отже, у ОСОБА_6 відсутній факт прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 , оскільки спадкоємець на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк (а.с.54 зворот).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За правилами частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

Позивач звернувся до Приватного нотаріуса у встановлений шестимісячний, що підтверджується копією спадкової справи 59/2023 заведеної до майна померлого ОСОБА_6 (а.с.48-57).

Встановлено, що адреси реєстрації спадкодавця ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_6 не співпадають, однак згідно показів свідків ОСОБА_6 весь час мешкав зі своєю матір`ю за адресою по АДРЕСА_2 без реєстрації, оскільки був інвалідом першої групи, пересувався на візочку та потребував цілодобової допомоги.

Також факт проживання батька Позивача разом з його матір`ю, ОСОБА_7 , з 01 лютого 2018 року до дня її смерті підтверджується Актом від 29.09.2023р.

На момент смерті ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_2 сама, інші особи, які на момент смерті були зареєстровані з спадкодавцем відсутні.

За життя ОСОБА_7 успадкувала майно після свого чоловіка у вигляді квартири за адресою по АДРЕСА_2 .

З досліджених матеріалів справи, допитаних свідків в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 мала єдиного спадкоємця сина ОСОБА_6 , який не звернувся до нотаріуса у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її фактично, оскільки не заявляв про відмову від неї, а також його не було усунуто від права на спадкування.

Щодо строку для прийняття спадщини

Як визначено частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Слушними є доводи сторони позивача, що батьком Позивача ОСОБА_6 не пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів того, що ОСОБА_6 мешкав останні три роки до смерті своєї матері разом із нею, тобто фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Висновки суду

Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом.

Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах.

Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20.

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 за законом є її син ОСОБА_6 , після смерті якого є спадкоємцем Позивач.

Проаналізувавши письмові матеріали справи у сукупності з показаннями свідків, які, кожен окремо, під присягаю засвідчили, що ОСОБА_6 останні роки перед смертю матері мешкав по АДРЕСА_2 саме там де мешкала його похила мати ОСОБА_14 .

Свідки також підтверджують, що бабуся позивача ОСОБА_7 піклувалась про свого сина ОСОБА_6 , оскільки він був інвалідом. А вона мешкала на першому поверсі, саме тому забрала його мешкати до себе, надавала необхідну допомогу, а після смерті бабусі, за батьком продовжував піклуватись Позивач.

Свідки розповіли детальні обставини життя ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_6 , обізнані про їх життєві проблеми та обставини життя, хворобу ОСОБА_6 , тому суд вважає, що надана свідками інформація свідчить про те, що їх показання є правдивими, логічними та послідовними.

Суд приходить до переконання про те, що Позивачем подано належні та допустимі докази, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, що ОСОБА_6 мешкав разом з матір`ю ОСОБА_7 за однією адресою з лютого 2018 року.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню, оскільки судом встановлено факт спільного проживання ОСОБА_6 , разом з матір`ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 01 лютого 2018 року по 10 листопада 2021 року включно.

Щодо судових витрат

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 не просить суд стягнути судові витрати з відповідача, то судові витрати сплату судового збору з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, статтями 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 разом з матір"ю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 в період з 01 лютого 2018 року по 10 листопада 2021 року включно, тобто на момент смерті спадкодавця на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25 січня 2024 року.

Суддя: О. В. Чайкіна