Справа № 161/9543/23 Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В.
Провадження № 22-ц/802/58/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2023 року,

встановив:

В червні 2023 року позивач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2021 о 01:01 на а/д М-19, 121 км + 96 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault», реєстраційний № НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault», реєстраційний № НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ТЗ « Renault», реєстраційний № НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ № ЕР/202106257 у позивача, який взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.12.2021 по справі № 167/852/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 124, 130 КУпАП.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страховик по договору добровільного страхування потерпілої особи та надав необхідні документи і на підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та виплачено страхове відшкодування, яке складає 124 573, 29 гривень.

Оскільки відповідач відмовився від проходження огляду щодо визначення стану наркотичного сп`яніння, в добровільному порядку кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 11, 1166, 1187, 1191 ЦК України просив стягнути з відповідача понесені ним витрати в порядку регресу.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2023 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія « Універсальна» 124 573 гривні 29 копійок завданих збитків в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія « Універсальна» 2 684 гривні 00 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачем не обгрунтовано належним чином право на стягнення завданої шкоди в порядку регресу з відповідача, оскільки сама процедура обрахунку страхових виплат та їх виплата проводилась за дезінформації ОСОБА_1 без його участі, з причини заздалегідь відомої та врахованої інформації, що буде відбуватись стягнення в порядку регресу, оскільки наявна постанова суду про визнання винним ОСОБА_1 в адмінправопорушеннях, передбачених статтями 124, 130 КУпАП, а тому позивач не вважав за потрібне враховувати правову позицію відповідача. Також вказує, що місцевим судом при розгляді даної справи порушено норми процесуального права щодо підсудності даного спору.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (124 573 гривні 29 копійок) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 24.01.2024, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з таким.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2021 року о 1:00 на 121 км автодороги «М-19» ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 у порушення пунктів 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом «Weekend» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеної ДТП доведена постановою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08.12.2021 у справі № 167/852/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 130 КУпАП; і на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,поліс ЕР/202106257 від 07.12.2020.

Згідно зі звітом № 53-D/99/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 , від 18.11.2021, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 92119,95 грн. (79573,29 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників без врахування ПДВ).

Відповідно до звіту № 07-D/10/10 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ - причіпу «Weekend», реєстраційний № НОМЕР_3 , від 10.12.2021 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 60605,62 грн. (51930,35 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників без врахування ПДВ).

Платіжними інструкціями № 21782 від 03.12.2021 (а.с. 50), № 23157 від 16.12.2021 (а.с. 51) ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» перерахувало 124 573, 29 грн страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно пункту 1 частини першої ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закон № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За нормою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Відповідно до п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування завданої шкоди має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотичні лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

З постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 08.12.2021 року у справі № 167/852/21, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди 26.10.2021 за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на те, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило власнику пошкодженого майна страхове відшкодування, відповідно до п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, останнє набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягненняв порядку регресу з відповідача 124 573, 29 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди грунтується на законі.

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання вимог допустимості та достовірності звіту про оцінку транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц).

На обгрунтування розміру виплаченого страхового відшкодування позивачем надано відповідні Звіти про визначення вартості матеріального збитку

Відповідачем не наведеного обгрунтування та посилання на докази, або ж на самостійно підготовлений розрахунок, які вказують про неправильність визначеного матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу.

Відповідно до п.п. 5.2., 5.7. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року №1335/5/1159), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами.

Отже із системного тлумачення указаної норми Методики вбачається, що заінтересовані особи викликаються для технічного огляду транспортного засобу лише в разі потреби, очевидно, така потреба може обгрунтовуватись певними об"єктивними чи суб"єктивними обставинами. Проте законодавець в зазначеній нормі не вказує про обов"язкову присутність заінтересованих осіб при технічному огляді, або про імперативний обов"язок оцінювача (експерта) здійснити такий виклик.

Щодо доводів представника відповідача в частині порушення судом першої інстанції правил підсудності даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в червні 2023 року звернувся з даним позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області, проте ухвалою цього суду від 14.06.2023 дану цивільну справу надіслано за підсудністю до Рожищенського районного суду Волинської області.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідач та його представник не скористалися своїм правом оскаржити ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2023.

За таких обставин Рожищенським районним судом обгрунтовано прийнято справу до розгляду, а доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил підсудності не грунтуються на законі.

Відповідач та його представник не довели обставини, на які посилалися як на підставу доводів своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: