УХВАЛА

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 450/528/23

провадження № 61-1948ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року та на судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пустомитівським районним судом Львівської області 15 січня 2024 року видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 268, 40 грн.

Судовий наказ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

07 лютого 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бобанич І. Б. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року та на судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року у вказаній справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказупісля їх перегляду в апеляційному порядку у касаційному порядку не передбачено.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року слід відмовити.

Стосовно оскарження заявником у касаційному порядку судового наказу, то Верховний Суд зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до частин першої, сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (частина перша статті 389 ЦПК України).

Аналіз частини третьої статті 167 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження судового наказу у касаційному порядку не передбачено.

Ураховуючи викладене, на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року слід відмовити, оскільки вказане судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року та на судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко