Справа № 171/2171/22
Номер провадження 2/184/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаша В.І.,

за участю секретаря судових засідань - Попівніч Н.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Покров Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Життям дитини та здоров`ям не цікавиться, участі у вихованні та розвитку не бере, що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. Крім того, оскільки відповідач не перебувала у шлюбі, батька у неповнолітньої дитини не має, тому її дідусь ОСОБА_1 просить встановити його опікуном над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, оскільки відповідач не допомагає матеріально утримувати доньку, позивач просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В підготовчому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

В підготовче засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила провести розгляд справи за її відсутності.

Повноважний представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради в підготовче засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за їхньою відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У свою чергу, приписами ст.206 ЦПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 28.01.2008 р.

Позивачу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 являється двоюрідною сестрою.

ОСОБА_3 в шлюбі не перебувала, батька у її доньки ОСОБА_4 не має, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 у графі батько запис зроблено зі слів матері ОСОБА_6 , такої особи не існує. Допомогу як одинока мати отримувала до 01.07.2020 року. Відповідач ОСОБА_3 з момента народження доньки проживала разом з позивачем однією родиною, її донька ОСОБА_4 стала йому онукою. Дитина з самого народження проживала та проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована в будинку з 28.01.2008 року по теперішній час відповідно довідки № 039 від 15.09.2022 р.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з моменту народження доньки, не відповідально ставилась до її виховання, а з серпня місяця 2019 року взагалі покинула родину позивача та проживає окремо, за весь цей час взагалі ніколи не спілкувалась з дитиною, не бере участі у вихованні дитини, взагалі не піклується про свою доньку, не цікавиться її здоров`ям, морально та матеріально не підтримує дитину. Ухиляється від обов`язку по вихованню своєї доньки, не проявляє батьківської турботи до неї. Не яким чином не намагається спілкуватися з донькою. Неодноразові бесіди з відповідачкою проте, що вона як мати повинена брати участь у вихованні дитини, піклуватись про свою доньку, цікавитись її здоров`ям, морально та матеріально її підтримувати, позитивного результату не дали.

ОСОБА_4 уже довгий час проживає разом із позивачем та бабусею ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні позивача, участь у вихованні дитини та матеріальному забезпечені приймають тільки ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_5 . На теперішній час ОСОБА_4 забезпечена всім необхідним, умови проживання та утримання відповідають всім нормам.

Відповідно до довідки № 249 від 05.12.2022 року. ОСОБА_4 , навчається в 9 класі Марянського ліцею Зеленодольської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до характеристики на ОСОБА_4 , остання навчається дуже добре, вихованням ОСОБА_4 займаються бабуся ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 контакту із навчальним закладом, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.

Отже відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини: не спілкується із дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини: не виявляє інтересу до її внутрішнього світу: не створює умов для отримання нею освіти.

Дитина проживає разом з позивачем увесь цей час виховує її самостійно, створює їй належні умови виховання, утримує її, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує навчання. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.

Згідно характеристики ОСОБА_1 позитивно характеризується, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про доцільність встановлення опіки, орган опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради дійшов висновку щодо доцільності встановлення піклування ОСОБА_1 над неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України).

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідач, згідно наданої заяви, позивні вимоги визнала.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виховання доньки, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отже вважає позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повного цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною 4 ст.167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід. повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових, мов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог в частині призначення опікуна.

Крім того, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Статтею 180 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273 ЦПК України ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження село Мар`янське, Апостолівський район Дніпропетровська область, актовий запис про народження № 05 від 28 січня 2008 року, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити над неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження село Мар`янське, Апостолівський район Дніпропетровська область, піклування та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , піклувальником неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу ), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь піклувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до повноліття дитини, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26.12.2022р..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.01.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш