Справа № 509/3495/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

відповідача ОСОБА_1

представника позивачів ТОВ «ООЕК» Артьомова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р., проведеного в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно ухвали суду від 12.09.2022 р. - позов ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задоволений та стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «ООЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. і судовий збір у сумі 2481 грн.

15.01.2024 р., відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просив суд, скасувати заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. та призначити справу до розгляду в загальному порядку, мотивуючи це тим, що він дійсно проживав та проживає за адресою, вказаною в позові, однак позивачами було невірно вказано поштовий індекс його адреси у зв?язку з чим, він не отримав матеріали справи, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та судові повістки, про рішення суду дізнався лише 09.01.2024 р. і отримав його 11.01.2024 р., а тому був позбавлений можливості бути присутнім в суді, захищаючи свої інтереси. Також, відповідач стверджує, що у нього наявні докази та відомості, які мають істотне значення для справи, які напряму пов?язані з сумою боргу, з якою він не згоден, які будуть надані суду під час судового засідання.

В судовому засіданні відповідач (заявник) ОСОБА_3 підтримав доводи своєї заяви та просив її задовольнити.

Представник позивачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення безпідставної заяви про перегляд заочного рішення з підстав, викладених у письмових запереченнях на заяву та додаткових письмових поясненнях по справі, вказуючи на хибність доводів заяви та надуманість підстав для перегляду заочного рішення суду без жодних документальних доказів, що мають будь-яке істотне значення по справі, без поважних причин ненадання суду відзиву у справі, яка розглядалась судом в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, а тому доводи відповідача щодо його поважної причини неявки в судове засідання є безпідставними, а також, без заяви відповідача про поновлення строку на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України (а.с. 43-46,72-76).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 274 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Матеріали вказаного позову надійшли до суду 30.08.2022 р. (а.с. 20).

У відповідності до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 31.08.2022. р. судом було зроблено відповідний запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та отримано відповідь від ВАДР ГУДМС України в Одеській області від 07.09.2022 р., відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим по м. Одесі та Одеській області не значиться, у зв?язку з чим, ухвалою суду від 12.09.2022 р. судом, в порядку ст.ст. 274,277 ЦПК України було прийнято рішення про прийняття до розгляду з відкриттям провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, беручи до уваги підсудність дано справи Овідіопольському райсуду Одеської області через знаходження об?єкту нерухомого майна за яким здійснюється споживання електроенергії, за яким рахується борг перед ТОВ «ООЕК» на території юрисдикції цього суду та враховуючи малозначність справи, думку і клопотання позивачів щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо, кількість сторін та інших учасників справи, і визначено відповідачеві 15-ти денний строк з дня вручення ухвали суду для подання відзиву на позов, яка була направлена за адресою постійного проживання відповідача, вказаною у позові, яка була підтверджена відповідачем в даному судовому засіданні (а.с. 21-24).

До суду повернулося поштове повідомлення без вручення, направлене за адресою фактичного споживання електроенергії відповідачем : АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Враховуючи приписи ст. 274 ЦПК України, згідно якої, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, судом було ухвалено заочне рішення від 08.12.2022 р., тобто через 90 днів з дня відкриття провадження у справі.

10.01.2024 р. до суду звернувся відповідач ОСОБА_4 та ознайомився за матеріалами справи, отримавши копію заочного рішення, що він підтвердив в судовому засіданні та 15.01.2024 р. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 34-35).

Однак, в порушення вимог ч.ч. 3,4 ст. 284 ЦПК України відповідачем не було заявлено ні в заяві про перегляд заочного рішення суду, ні окремою заявою, ні в судовому засіданні про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, враховуючи, що між датою ухвалення рішення судом 08.12.2022 р. та датою подачі заяви про перегляд заочного рішення суду 15.01.2024 р. пройшло 13 місяців, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення суду вважається судом такою, що подана з пропущенням строку на перегляд заочного рішення суду без поважних причин.

Відповідач стверджує, що заочне рішення у даній справі він отримав лише 11.01.2024 р. Однак, суд зауважує, що ОСОБА_4 має зареєстрований кабінет в підсистемі ЕСІТС з 15.06.2023 р., а тому на думку суду, він своєчасно знав про надходження до суду даного позову ТОВ «ООЕК» до нього про стягнення боргу за спожиту електроенергію, знав про знаходження справи в суді, про прийняття до розгляду даного позову та про ухвалене судом заочне рішення, так як є адвокатом і юридично обізнаною людиною, користуючись ресурсами «Електронного суду» та «Судової влади», з чим пов?язана його професійна діяльність (а.с. 77).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає введенням його в оману твердженнями відповідача про його нібито необізнаність про знаходження в суді даного позову ТОВ «ООЕК» до нього про стягнення боргу за спожиту електроенергію, про прийняття до розгляду даного позову та про ухвалене судом заочне рішення, а тому причини неподання ОСОБА_4 відзиву на позову або письмових пояснень чи зауважень на позов було свідомими діями та небажанням сплачувати борг позивачам, а тому причини, на які він посилається як на підставу неотримання ним позову є хибними і голослівними, з метою затягнути розгляд справи та умисної несплати суми боргу, який постійно збільшується кожного місяця з огляду на постійне проживання відповідача за вищевказаною адресою та відповідно регулярно споживає електроенергію не сплачуючи за неї позивачам.

В судовому засіданні відповідачем як єдиний доказ, який на його думку має істотне значення для правильного вирішення справи було надано суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 292210607 від 23.12.2021 р., яким підтверджується, що ОСОБА_4 на праві власності в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності 1/10 частина житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , а також рахунки на сплату електроенергії (особистий кабінет побутового споживача про наявність особового рахунку), відкриті на ім?я його померлої матері ОСОБА_5 , яку на думку суду, в розумінні норм Закону не мають істотного значення для правильного вирішення справи, беручи до уваги, що як показав суду сам ОСОБА_4 , після смерті його матері у 2021 р., він успадкував разом із своїм рідним братом вказаний будинок, отримавши свідоцтво про право на спадщину на його 1/10 частину, продовжуючи в ньому проживати і користуючись електроенергією, створюючи постійні борги та свідомо не сплачуючи позивам на спожиту електроенергію, борг за яким постійно збільшується, що було доведено представником позивачів, виходячи з наступного (а.с. 70,71).

Так, між позивачами ТОВ «ООЕК» та відповідачем ОСОБА_2 був підписаний договір про погашення заборгованості № 5029480 від 19.01.2024 року, відповідно до п.1.2 якого, останній визнає заборгованість у розмірі 71476,02 грн. станом на 19.01.2024 року та зобов`язується сплатити зазначену заборгованість до 19.07.2024 року, а сам відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 34988,00 грн. (а.с. 90).

Суд звертає увагу на те, що відповідач боржник ОСОБА_2 підписує договір про погашення заборгованості за спожиту електричну енергію за о/р 502948 не вперше.

27.09.2021 року між відповідачем та ТОВ «ООЕК» було укладено договір про погашення заборгованості № 5029480 від 27.09.2021 року, в якому відповідачем була визнана заборгованість у розмірі 51213,50 грн., проте зобов`язання, покладені на відповідача за даним договором виконані не були, а заборгованість за спожиту електричну енергію за о/р502948 лише зростала (а.с. 83).

У судовому засіданні, відповідач зазначив що не погоджується з обсягами спожитої електричної енергії за період що є предметом розгляду позовної заяви по даній справі 509/3495/22.

Однак, згідно із Зконом, у разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії, на підставі яких здійснювались нарахування у пред`явленому до оплати документі, споживач подає про це заяву оператору системи/постачальнику послуг комерційного обліку, а у разі виникнення сумніву у правильності суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії - учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ.

В той же час, в судовому засіданні з перегляду заочного рішення суду, відповідач підтвердив, що будь-яких звернень щодо неправильності обчислення спожитої електроенергії засобами обліку за о/р 502948 ні від нього, ні від третіх осіб не надходило.

У зв?язку з чим, суд дійшов висновку, що спожиті відповідачем обсяги електричної енергії за о/р 502948 є вірними та погодженими сторонами провадження з вищевказаними договорми про погашення заборгованості за о/р 502948.

Як показав в судовому засіданні представник позивачів, фахівці ТОВ «ООЕК» систематично направляють повідомлення разом з рахунками на контактний номер ОСОБА_2 , який вказаним ним у заяві про перегляд заочного рішення, в додаток до відправлених рахунків через «Укрпошту», проте відповідач свідомо та умисно ігнорує такі оповіщення та не сплачує заборгованість за спожиту електричну енергію.

Суд встановив, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії».

Між позивачами ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем ОСОБА_2 , який проживає і є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 - укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті позивачів, а також розміщений в газеті «Одеські вісті» від 29.12.18 р. № 99, на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 01005/502948 як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та частковою оплатою заборгованості.

Суд дійшов висновку, що факт споживання електричної енергії відповідачем ОСОБА_2 за о/р 50948 визнається самим відповідачем у його заяві про перегляд заочного рішення, де він вказує що проживав та постійно проживає за вищевказаною адресою споживання електрооенергії, а відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а факт підписання договорів про погашення заборгованості № 502980 від 27.09.2021 та 19.01.2024 р.р., а також факт часткової сплати заборгованості саме відповідачем ОСОБА_2 свідчить викопіювання з банківської виписки від 09.04.2019 року. (а.с. 81,82,87-89).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 р. по справі № 757/29813/17-ц: «Непроживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє ОСОБА_3, як власника квартири, від обов?язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ОСББ "ЖК "Віденський"».

У зв?язку з чим, суд вважає, що фактично відповідач без надання до суду будь-яких нових доказів вказує на необхідність скасування судового рішення винесеного за результатами дослідження доказів наданих позивачами та які містяться в матеріалах справи.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Устименко проти України») поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин - є прямим порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, на підставі вище викладеного можна прийти до висновку, що відповідач свідомо ігнорував знаходження даної справи в суді, штучно спотворюючи причини неподання відзиву на позов чи письмових заперечень проти позову, що дозволило Овідіопольському райсуду Одеської області у відповідності до Закону прийняти рішення в заочному порядку щодо задоволення позовних вимог позивачів згідно їхньої заяви.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів про об`єктивні причини неможливості подачі відзиву на позовну заяву з поважних причин, а також, не надано до суду не жодних належних доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час винесення заочного рішення.

За таких обставин, суд вважає, що вищезазначена заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними, а обставини та доводи, на які посилається відповідач надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи, а направлені на штучне затягування розгляду справи з метою несплати боргу за спожиту електроенергію з підстав, описаних вище, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 21.02.2024 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій