Дата документу 25.01.2024 Справа № 337/5751/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5751/23 Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.А.
Провадження №22-ц/807/225/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» в особі представника Львова Андрія Леонідовича та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» в особі представника Львова Андрія Леонідовича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, який мотивував тим, що він з 2001р. по 2022 р. працював у шкідливих умовах на підприємствах: в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (відповідач 1) 16 років 06 міс. та в ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (відповідач 2) 04 роки 09міс., усього 21 рік 03міс.

31.10.2022р. він звільнився з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, наразі не працює.

Під час роботи в шкідливих умовах на підприємствах відповідачів він отримав ряд професійних захворювань:

1. Вібраційна хвороба 2ст. від впливу локальної вібрації (вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з дефартрозом ліктьових суглобів 2ст. та дефортрозом між фалангових п`ясно-зап`ясних суглобів обох кистей 2 ст.);

2. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеня (2ст. за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 );

3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2ст.

Зазначене підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) ДУ «Інститут медицини праці ім.. Ю.І.Кундієва Національної Академії медичних наук України» від 15.02.2023р. №6/101. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.03.2023р.. (Форма П-4) визнано, що виявлені у нього хронічні професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» (16 років 06міс.) та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (4 роки 09 міс.), перелік яких наведено в п.18 Акту. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №165647 від 26.06.2023р. йому встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №125090 від 26.06.2023р., ступінь втрати професійної працездатності складає 60%.

Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, що призводить до хвилювань, депресивного стану. Він не має змоги вести звичайне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. На даний час він визнаний інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 60% і є значною, він є особою 50 років, більшу частину життя працював за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, працювати за фахом за станом здоров`я фізично ніколи не зможе, через що у позивача змінився стан та якість життя, що завдає йому постійних моральних страждань.

Моральну шкоду оцінив в 60000,00грн., яку просив стягнути з відповідачів пропорційно його стажу роботи на кожному підприємстві, а саме з відповідача 1 46 590,00грн, з відповідача 2 13410,00грн. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати на правову допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.72, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 46590,00грн. (сорок шість тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 00 копійок) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Північне шосе/вул.Теплична, буд.22-Б/1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 13410,00грн. (тринадцять тисяч чотириста десять гривень 00 копійок) ) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.72, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

місце реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4659,00грн. (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 00 копійок).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Північне шосе/вул.Теплична, буд.22-Б/1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1341,00грн.. (одна тисяча триста сорок одна гривень 00 копійок).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.72, на користь держави (рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 833,97грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Північне шосе/вул.Теплична, буд.22-Б/1, на користь держави (рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 239,95грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь»та ПАТ «Запоріжвогнетрив» подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким стягнути з відповідачів на користь Позивача 40 000,00 грн (пропорційно стажу) з утриманням податків та інших загальнообов`язкових платежів згідно законодавства та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, а саме з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 31060,00 грн моральної шкоди, витрати на правничу допомогу 2 329,50 грн та з ПАТ «Запоріжвогнетрив» 8 940,00 грнморальної шкоди, витрат на правничу допомогу 670,50 грн.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 25.12.2023 року було подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», в якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року у цій справі без змін, а також стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень 00 копійок.

Окрім цього, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 25.12.2023 року було подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжвогнетрив», в якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року у цій справі без змін, а також стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень 00 копійок.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходів з доведеності спричинення позивачу моральної шкоди та обґрунтованості розміру відшкодування.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 2001р. по 2022 р. працював у шкідливих умовах на підприємствах: в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (відповідач 1) 16 років 06 міс. та в ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (відповідач 2) 04 роки 09міс., усього 21 рік 03міс. 31.10.2022р. він звільнився з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, наразі не працює.

15 лютого 2023 року йому встановлено професійні захворювання:

1. Вібраційна хвороба 2ст. від впливу локальної вібрації (вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з дефартрозом ліктьових суглобів 2ст. та дефортрозом між фалангових п`ясно-зап`ясних суглобів обох кистей 2 ст.);

2. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеня (2ст. за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 );

3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2ст.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.03.2023 р. визнано, що виявлені у нього професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив».

Відповідно до довідки огляду МСЕК серія 12 ААГ №165647 від 26.06.2023р. позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням та встановлено ступень втрати професійної працездатності 60%.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Положеннями статті 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 153 Кодексу законів про працю України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання.

Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 в період тривалого виконання роботи на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив», через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 26.06.2023 року встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60% безстроково.

Колегія суддів вважає встановленим та доведеним спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив».

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця.

Відповідачами факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на їх підприємствах фактично не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємствами не оскаржувався.

Доводи скаржників про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про

охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

Судом вірно враховано, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача.

Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Як встановлено судом та відображено у медичному висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 15.02.2023 року, позивачу встановлений діагноз професійних захворювань. Інвалідом третьої групи із встановленням 60% втрати працездатності позивач визнаний 26.06.2023 року. Саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Колегією суддів не встановлено нехтування ОСОБА_1 технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника.

Доводи апеляційних скарг про належне забезпечення відповідачами умов охорони праці спростовується самим фактом спричинення шкоди здоров`ю позивача.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, судом першої інстанції вірно враховано значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані

з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60 000 гривень 00 копійок.

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди є співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в п.4.1 рішення від 27.01.2004р. справа №1-рп/2004, та встановлено, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення стійкої втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

При ухваленні рішення судом першої інстанції враховано приписи п..п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21, та зроблено висновок щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень с. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що

підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Біліченка О.О. та сплатив за це 6 000 гривень, з яких: ознайомлення/вивчення апеляційної скарги ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року 1 500 гривень, складання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 1 500 гривень; ознайомлення/вивчення апеляційної скарги ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року 1 500 гривень, складання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «Запоріжвогнетрив» 1 500 гривень.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду Договором про надання правової допомоги б/н від 06.07.2023, ордером АР №1111573 від 06.10.2023 року, Актом приймання виконаних робіт №2 від 17.12.2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 17.12.2023 року.

Колегія суддів вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, разом із цим, колегія суддів дійшла висновку про доцільність стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь позивача понесених позивачем витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді у розмірі 6 000 гривень 00 копіійок.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»на користь ОСОБА_1 понесені ним додаткові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив»на користь ОСОБА_1 понесені ним додаткові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2024 року.

Головуючий

Судді: