Провадження № 2/946/567/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі: Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу, яким (з урахуванням додаткових пояснень по справі) просить стягнути з відповідачів солідарно 194,512 грн. за договором займу від 27.09.2013р., що еквівалентно 4862 ам.дол. з виплатою по курсу НБУ на день платежу. В обґрунтування позу зазначив, що 27.09.2013р. між ним та ОСОБА_2 був укладений договір займу, за яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику у сумі 10000 грн. (єкв.1220 ам.дол.) строком на 12 місяців. Жодного платежу не було. Позику не повернуто. Станом на 27.09.2021р. позика та відсотки за користування кредиту не сплачені. Поручителями ОСОБА_2 по договору позики є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заходи досудового врегулювання були у вигляді пропозиції повернути заборгованості, але боржник тільки обіцяє і нічого не робіть. Відповідно пункту 9.5. договору, з 27.09.2014р. процентна ставка рівна 180% річних і відповідно заборгованість по відсоткам на 27.09.2017р. за 3 роки складає 54000грн. (10000х3х180%). Відповідно до пункту 9.6. договору, Кредит в національній валюті (гривня) фіксується на день його видачі в ам.дол. по курсу 8,20 грн. за 1 долар США. Якщо на момент внеску, курс долара США зміниться, то повернення здійснюється у перерахунку на середній курс продажу наявного долару банками «Аваль», «Приватбанк», «Порто-франко» та інші. Але не менше, чим по 8,20 грн. за 1 долар США. Курс ам.дол. на 27.09.2021р. дорівнює 26.5 грн. за 1 ам.дол. Заборгованість по відсоткам за 3 роки складає 174.512 грн. (54000:8.2x26.5). Відповідно пункту 9.4. договору, Кредитодавець має право утримувати з позичальника пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожні сутки прострочки платежу. Так, пеня за 200 днів складає 20000грн. (10000 х 1%х200). Станом на 27.09.2017 заборгованість за договором від 27.09.2013р. складається з наступного: відсотки 174.512 грн., пеня 20000 грн., а загалом 194.512 грн., що еквівалентно 4862 ам.дол. с виплатою по курсу НБУ на день платежу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси суду від 02.11.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2022.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси суду від 13.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 13.09.2022 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси суду від 13.09.2022 року цивільну справу за № 523/19472/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу передано за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для розгляду.

12.10.2022 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла за підсудністю з Суворовського районного суду м. Одеси цивільна справа за № 523/19472/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 12.10.2022 року позовна заява, в порядку ст. 33 ЦПК України, розподілена та передана судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамову А.С.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, проте від відповідачів до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги останні не визнають, просять відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, так як позивач просить стягнути заборгованість за період з 27.09.2014р. по 29.10.2021р., в той час як із позовом звернувся до суду лише 29.10.2021р., тобто після спливу більше ніж 3 років. Також просять розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 27.09.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику у сумі 10000 грн. (єкв.1220 доларів США) строком на 12 місяців. На виконання вказаного договору складено розписку про отримання ОСОБА_2 позики у розмірі 10000грн.

Відповідно до пункту 4.1. договору, плата за використання кредитом складає 120% річних (10% на місяць) 1000 грн. в місяць, що еквівалентно 122 доларів США. Не пізніше 27.09.2014 позичальник повинен повернути суму позику у розмірі 10000 грн.

Відповідно до пункту 4.2. договору, прострочення сплати кредиту та процентів відповідно п. 4.1 не зупиняє нарахування процентів. Крім випадку прийняття окремого рішення про це позикодавця.

Відповідно до пункту 9.4. договору, позикодавець має право утримувати з позичальника пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожні сутки прострочки.

Відповідно до пункту 9.5. договору, з 27.09.2014р. процентна ставка рівна 180%

Відповідно до пункту 9.6. договору, Кредит в національній валюті гривня фіксується на день його видачі в ам.дол. по курсу 8,20 грн. за 1 долар США.

Так, згідно вказаного договору та розписки від 27.09.2013р., ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 10000 грн. (а.с. 4,5).

Згідно договорів поруки від 27.09.2023р., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 являються поручителями ОСОБА_2 та відповідають за своєчасне та повне виконання всіх зобов`язань, що виникли за Договором позики від 27.09.2013р. (а.с. 6-9).

Як зазначає позивач, жодного платежу відповідачем не сплачено, позику не повернуто, борг за кредитом та відсотками за користування кредиту не сплачені.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач має заборгованість у розмірі 194.512грн., що еквівалентно 4862 доларів США, яка складається з наступного: пеня за 200 днів складає 20000 грн. (10000 х 1%х200), заборгованість за договором від 27.09.2013р.: відсотки 174.512 грн., пеня 20000 грн.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до матеріалів справи та норм ст.ст.257,260,261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ОСОБА_1 про стягнення заборгованості процентів та пені за договором позики від 27.09.2013 становить три роки.

Позивач звернувся 29.10.2021 року до суду з вказаним позовом про стягнення процентів, пені за період з 27.09.2014р. по 27.09.2017р., тобто більше ніж через чотири роки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів та пені за період з 27.09.2014р. по 27.09.2017р. станом на день подання вказаного позову вже сплив.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу за договором займу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2024р.

Суддя: А.С.Адамов