Справа № 490/8404/23
Провадження №2/471/43/24
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" лютого 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Братське цивільну справу за № 490/8404/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення зоборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 123396 грн. 00 коп. заборгованості за трьома різними електронними кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 жовтня 2021 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «МШФД») укладено договір №451257926 за допомогою використання позичальницею одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20000 грн. 00 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 63404 грн. 00 коп.

29 липня 2021 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір №2473215 за допомогою електронного підпису позичальниці відтвореного шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора надісланого на мобільний телефон. Внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. та процентами за користування кредитом в сумі 16792 грн.

6 серпня 2021 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ КУ«ЄКГ») укладено договір №/751629 за допомогою використання позичальницею одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн. та процентами за користування кредитом в сумі 9200 грн.

За вказаними договорами позивач набув права вимоги на підставі окремих договорів факторингу, які реалізував шляхом звернення до суду із цим позовом, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала відзив, в якому вважала позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В наступні судові засідання відповідач не з`являлася. Про причини неявки суду не повідомляла.

Відповідно до ст.. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвали у справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи. Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

Судом встановлено, що 17 жовтня2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МШФД» укладено кредитний договір №6 на отримання суми кредиту в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн. строком на 15 днів із нарахування процентної ставки визначеної в пп. 1.9 договору (арк..с. 9-10).

15 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» укладено кредитний договір №2473215 на суму 10000 грн. строком на 10 днів та зі сплатою за користуванням кредиту фіксованої процентної ставки 1,99 % на добу або 726,35% річних.

Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» .

18 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ КУ «ЄКГ» укладено кредитний договір № /751629 на суму 4 000 грн. строком на 15 днів зі сплатою 2,5% на добу, що становить 912,5% річних з можливістю пролонгації.

За змістом пункту 4.3. у разі неповернення позичальником кредиту в обумовлений строк, вказані проценти нараховуються протягом строку користування кредитом, але не більше 90 днів. Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» .

Згодом усі товариства, з якими відповідач укладено електронні кредитні договори, відступили право вимоги за кожним з кредитних договорів. До договорів факторингу первісними кредиторами надані додатки у вигляді реєстру боржників, де перелічені усі укладені договори, за якими відступлене право вимоги на користь позивача, зокрема договори з відповідачкою. Ці додатки підписані, як клієнтами, так і фактором - новим кредитором, яким став позивач.

Таким чином, відповідачка, оформивши заявки та заповнивши анкети на сайтах товариств, обрала для себе розмір та строк кредитування, надала свої паспортні дані, а також номер телефону з метою отримання одноразового ідентифікатора для електронного підписання договорів, та номер банківської карти для зарахування кредитних коштів, тим самим уклала три кредитних договори у електронному вигляді.

Відомостей, які б спростовували позицію позивача щодо умов укладення та виконання договорів, в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, відповідачкою та її представником суду не надано.

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За розрахунком первісних кредиторів та позивача, як нового кредитора, відповідачкою належним чином не виконані умови договорів, так як нею отримані кредиті кошти та проценти за їх користування своєчасно не повернуті.

Враховуючи наведене та вимоги статті 526 ЦК України, за якими зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, суд приходить до висновки, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Строк позовної давності позивачем також не пропущено.

Так, відповідно до вимог ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. До суду позивач звернувся 31 серпня 2023 року, тобто без пропуску строку позовної давності.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, понесені при сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:

- за Кредитним договором № 451257926 в розмірі 83 404,00 грн, з яких: 20 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 404, 00 грн, - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 2473215 в розмірі 26 792,00 грн, з яких: 10 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 792, 00 грн, - сума заборгованості за відсотками;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у сумі - 2 684,00 гривень.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Гукова