Провадження №2/205/794/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31.01.2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду,

ВСТАНОВИВ:

Правобережне УСЗН Дніпровської міськради звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 2017 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею. Відповідач 25.11.2019 р. черговий раз звернулася до Правобережного УСЗН ДМР з заявою про призначення допомоги на догляд. На підставі поданих відповідачем заяви та доданих до неї документів, відповідачу була призначена допомога на догляд з 01.11.2019 р. по 30.04.2020 р. в розмірі 2 027,00 грн. щомісячно. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р., яка набрала чинності 12 березня 2020 р., встановлено карантин на усій території України. На період карантину, строк виплати допомоги на догляд продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення. Враховуючи викладене, призначення допомоги на догляд відповідачу після закінчення шестимісячного строку її виплати було здійснено у розмірі 2 027,00 грн. щомісячно з 01.05.2020 р. по 31.05.2021 р. 02 квітня 2021 р. відповідач надала до Правобережного УСЗН ДМР заяву про припинення виплати допомоги на догляд в зв`язку зі смертю особи з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи викладене, Правобережним УСЗН ДМР було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.04.2021 р. по 31.05.2021 р. в розмірі 4 054,00 грн. Відповідачу було надіслано повідомлення від 23.11.2022 р. № 558 про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів допомоги на догляд в розмірі 4 054,00 грн. З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на її адресу 13.04.2023 р. повторно було надіслано Повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої допомоги на догляд № 240 з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення. Станом на момент подання позовної заяви до суду загальна сума заборгованості до повернення відповідачем складає 4 054,00 грн. просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надміру виплачені кошти щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею в розмірі 4 054,00 грн. та судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2023 року відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Представник позивача Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради Демська Г.С., яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2017 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Згідно висновку лікарської медичного заходу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І-ІІ групи внаслідок психічного розладу №1281 від 29.10.2019 р., ОСОБА_2 , 1958 р.н., інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу встановленого 05.12.1990 р. безтерміново, потребує постійного догляду, догляд за нею постійно здійснює ОСОБА_1 . Висновок дійсний до 29.04.2020 р.

Державна допомога відповідачу призначалась та виплачувалась на ОСОБА_2 , 1958 р.н., яка перебувала під доглядом відповідача, відповідно до Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого Постановою КМУ №1192 від 02.08.2000 року.

25.11.2019 року ОСОБА_1 в черговий раз звернулась із відповідною заявою до Правобережного УСЗН ДМР про призначення допомоги, на наступний шестимісячний строк.

На підставі наданих відповідачем документів, передбачених п.7 Порядку призначення, Управлінням було призначено відповідачу допомогу на період з 01.11.2019 р. по 30.04.2020 р. в розмірі 2 027,00 грн. щомісячно.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р., яка набрала чинності 12 березня 2020 р., встановлено карантин на усій території України.

З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 визначено, що на період карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, строк виплати допомоги на догляд продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення.

Враховуючи викладене, призначення допомоги на догляд відповідачу після закінчення шестимісячного строку її виплати було здійснено у розмірі 2 027,00 грн. щомісячно з 01.05.2020 по 31.05.2021 р.

02.04.2021 року відповідач звернулась до Правобережного УСЗН ДМР та надала копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 років.

Враховуючи викладене, Правобережним УСЗН ДМР було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.04.2021 р. по 31.05.2021 р. в розмірі 4 054,00 грн.

Відповідачу було надіслано повідомлення від 23.11.2022 р. № 558 про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів допомоги на догляд в розмірі 4 054,00 грн.

З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на її адресу 13.04.2023 р. повторно було надіслано Повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої допомоги на догляд № 240 з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення.

Умови, порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, отримуваної відповідачем визначено Законом України «Про психіатричну допомогу». На підставі вказаного Закону Урядом затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000 року (надалі - Порядок призначення №1192).

Даний Порядок призначення визначає перелік документів, які повинні бути надані для призначення державної допомоги, підстави для призначення виплати та її припинення та перелік дій особи-отримувача у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги, тощо.

Відповідно до абз.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Відповідно до п.4 Порядку призначення № 1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Згідно п.7 Порядку (в редакції від 01.08.2018 року), для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення: заява; документ, що посвідчує особу; декларація про доходи та майновий стан; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Відповідно до п.8 Порядку, допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця.

У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи. Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.

Згідно п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У якості критеріїв для того, аби вважати суму щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, виплаченою безпідставно і надмірно, в конструкції норм Порядку №1192, передбачено лише зловживання громадян у формі: 1) подання документів із свідомо неправдивими відомостями, 2) неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, 3) приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо.

Якщо слідувати буквальному читанню вказаних норм, то УСЗН, вирішуючи питання про доцільність/необхідність стягнення виплаченої впродовж квітня та травня 2021 року допомоги, мало довести суду, що відповідач допустив зловживання.

Як встановлено судом, зміни у складі сім`ї відповідача, а саме смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сталася 31.03.2021 р., офіційний документ (свідоцтво про смерть), щодо вказаного факту було отримано відповідачем 01.04.2021 року, в свою чергу Правобережне УСЗН ДМР відповідач повідомила 02.04.2021 року вх.492, тобто в строки, встановлені п.8 Порядку, отже відповідних обставин, зокрема небросовісності відповідачки, в ході розгляду справи, щодо необхідності повернення відповідачкою сплачених коштів за квітень та травень 2021 року, суду позивачем позитивних доказів не надано.

Позивач, як на підставу позову посилається на те, що інвалід ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак про даний факт, що впливав на призначення державної соціальної допомоги, відповідач УСЗН вчасно не повідомила.

Задекларований в ст. 3 ЦК України принцип добросовісності слід розуміти як внутрішній критерій, спосіб утримання від зловживання своїми правами.

В свою чергу, судом встановлено та позивачем не спростовано, що ОСОБА_1 повідомила позивача про смерть особи-інваліда ОСОБА_2 02.04.2021 р, а рішення про припинення виплати допомоги, на підставі звернення ОСОБА_1 , було прийнято Правобережним УСЗН ДМР, напевно після травня 2021 р., так як само рішення про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 , позивачем до позовної заяви не додано.

Тобто, з урахуванням положень п.8 Порядку №1192, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів свідомих та умисних дій відповідачки, що дали б підстави для висновку про приховування відповідачем вказаних обставин, з метою отримання допомоги також за квітень та травень 2021 року, оскільки вказану інформацію отримано органами УСН не з власних джерел, а саме внаслідок ініціативного звернення відповідача ще 02.04.2021 року вх..492, в свою чергу, зволікання з винесенням рішення про припинення виплати допомоги позивачем, яке до речі не додане до позовної заяви, не може бути підставою для покладення відповідальності з повернення коштів за квітень та травень 2021 року на відповідачку.

Отже, позивачем не доведено що переплата державної допомоги відповідачу за квітень та травень 2021 року пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з її боку. У спростування такого висновку позивачем не надано переконливих аргументів та відповідних доказів.

Суд зазначає, що при розгляді цієї справи має бути враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Так, у п. 70 зазначеного рішення ЄСПЛ наголошено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В сенсі п.71 наведеного рішення потреба державного органу виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Загалом, належне урядування, тобто процес прийняття рішення та подальше його впровадження/невпровадження, має декілька основних характеристик і означає: врахування потреб найбільш вразливих верств суспільства під час прийняття рішень; вимагає повного захисту прав людини; прозорість прийняття рішень, тобто інформація є у наявності у достатній кількості, у зрозумілій формі та є вільно доступною для тих, кого може стосуватись це рішення, чи його введення в дію; підвищення обізнаності громадян про їхні права під час звернення за одержанням послуг, покращення спроможності органів публічної влади та державних установ на місцях оцінювати свої послуги з погляду принципів верховенства права й належного врядування, зменшення прогалин і недоліків у цій сфері; відкритість, тобто державні органи мають працювати відкрито і також викладати мовою, яка є доступною для всіх громадян; відповідність (узгодженість) - політика та усі заходи мають бути взаємоузгодженими та зрозумілими.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Одним із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

В такому випадку, з урахуванням вимог національного законодавства і практики ЄСПЛ, щодо ОСОБА_1 , віднесеної до чутливої соціальної категорії громадян, належним урядуванням з боку УСЗН мало б доведення належними доказами того факту, що переплата державної допомоги відповідачу квітень та травень 2021 року пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з боку ОСОБА_1 , та як наслідок, виникнення права на повернення надмірно виплачених коштів допомоги за вказаний період.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин в частині вимог про повернення виплат за квітень та травень 2021 року статтю 1215 ЦК України, оскільки Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради не було доведено недобросовісності з боку ОСОБА_1 , окрім того, позивачем також не вжито достатніх та своєчасних заходів для перевірки наданих заявником відомостей, у контексті рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», заява №29979/04, від 20 жовтня 2011 року.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що дії УСЗН не були в достатньому ступеню прозорими і організованими таким чином, щоб забезпечувались принципи юридичної визначеності та належного урядування, що призвело до сплати відповідачеві коштів щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, впродовж квітня та травня 2021року і ця помилка, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, не може виправлятися за рахунок відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус відповідача, обґрунтованість позовних вимог в частині повернення коштів за квітень та травень 2021 року, а також, недоведеності позивачем того факту, що переплата державної допомоги відповідачу за квітень та травень 2021 року пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з боку ОСОБА_1 та враховуючи необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідачки надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги за квітень та травень 2021 року у сумі 4051,00 грн., оскільки примусове повернення наданої грошової допомоги є безпідставним та може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Тому суд приходить до висновку про не обґрунтованість позову та наявність підстав для відмови у його задоволенні.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. 5 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 3, 4, 10-13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Курбанова Н.М.

Учасники справи:

Позивач - Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради , юридична адреса: 49068, м. Дніпро, вул. Трудова, буд. 1-а,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1